З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2026  	Справа №607/7713/26 Провадження №2/607/4537/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Позняка В.М., за участю секретаря судового засідання Козак О.Є., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , просить стягнути з Відповідача в його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.07.2025 у розмірі 50813,33 грн.
Позов мотивовано тим, що 08.01.2024 відповідач підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». Надалі, виявивши бажання отримати послугу «Кредит готівкою», відповідач 03.07.2025 за допомогою OTP-пароля підписав паспорт кредиту, кредитний договір та графік платежів, за умовами яких банк надав йому кредит у розмірі 43 000,00 грн строком на 60 місяців зі сплатою 31 % річних. Позивач свої зобов`язання виконав та надав кредитні кошти у повному обсязі. 
Водночас відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків відповідно до графіка погашення, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість. 
Позивач зазначає, що з 04.08.2025 триває порушення відповідачем зобов`язань з повернення кредиту, а тому після спливу 180 календарних днів прострочення, відповідно до пункту 4.9 кредитного договору, у відповідача виник обов`язок повернути всю суму фактично отриманого кредиту та сплатити нараховані проценти. Станом на 18.02.2026 заборгованість за договором склала 50 813,33 грн, що і стало підставою для звернення банку до суду. 
Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду.
Позивач свого представника в судове засідання не направив, представник просила розглядати справу в його відсутності.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації останнього та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов не подавав.
На підставі вимог статтей 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини.
Згідно з копією Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 08.01.2024 вбачається, що між сторонами було досягнуто згоди щодо ідентифікації клієнта та укладення базового договору, при цьому підпис відповідача виконано власноруч на планшеті із погодженням використання OTP-пароля як простого електронного підпису. 
Як видно з копії Паспорту кредиту від 03.07.2025, відповідач до укладення кредитного договору був ознайомлений з актуальними умовами кредитування, обчисленими параметрами кредиту та орієнтовною загальною вартістю послуги. 
Відповідно до копії Кредитного договору № б/н від 03.07.2025 та доданого до нього Графіку кредиту встановлено, що сторони погодили надання строкового кредиту у розмірі 43 000,00 грн на строк 60 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%, а також визначили щомісячні рівні платежі та строки їх внесення. 
Із наданого позивачем Розрахунку заборгованості за договором станом на 18.02.2026 вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань утворилась заборгованість у загальному розмірі 50 813,33 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 43 000,00 грн, а заборгованість за нарахованими відсотками - 7 813,33 грн. 
Згідно з Випискою по рахунку відповідача, яка відображає рух коштів, підтверджується факт реального надання банком кредитних коштів позичальнику (виконання умов договору кредитодавцем), а також зафіксовано систематичне неотримання банком своєчасних платежів на погашення кредиту та відсотків, починаючи з 04.08.2025. 
Як видно з Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, суду надано відомості щодо актуального стану та порядку обслуговування відповідного рахунку відповідача.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із такого.
Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» судом визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині».
Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статті 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Встановлено, що ОСОБА_1 03.07.2025 в електронній формі уклав із Банком кредитний договір, щодо надання кредиту у розмірі 43 000,00 грн на строк 60 місяців із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%, а також сторони визначили щомісячні рівні платежі та строки їх внесення.
Факт отримання кредиту підтверджується випискою про рух коштів по рахунку. У свою чергу, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі №554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами існування заборгованості за кредитним договором.
Отже, надані банком виписка про рух коштів по картці відповідача та розрахунок заборгованості є належними доказами, які підтверджують розмір заборгованості за кредитним договором, оскільки містять детальний розпис нарахованої заборгованості за кредитним договором, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом, дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.
Згідно п. 4.9 кредитного Договору Сторони узгодили, що в разі порушення Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі статтей 212, 611, 651 Цивільного кодексу України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язаний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. 
Тобто, сторони згідно до статті 212 ЦКУ передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувався наданими йому позивачем кредитними коштами та частково сплачував заборгованість, однак належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18).
Відповідно до розрахунку позивача, ОСОБА_1 має заборгованість у загальному розмірі 50813,33 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 43 000,00 грн, а заборгованість за нарахованими відсотками - 7 813,33 грн. 
Відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості або ж її відсутності.
Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що мають місце порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 в користь банку заборгованості по кредитному договору на загальну суму 50813.33 грн.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2662,40 гривень судового збору. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 50813 гривень 33 копійки заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.07.2025 та 2662 гривні 40 копійок судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Реквізити сторін:
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», ел. пошта 14360570@mail.gov.ua, тел. 380567976057, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач: ОСОБА_1 , тел. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Головуючий суддя	В. М. Позняк