ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/21811/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року (суддя Горбалінський В.В.) в адміністративній справі №160/21811/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 

В С Т А Н О В И В: 

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив:
- визнати протиправними дії з 01.03.2024 року до моменту винесення рішення суду по даній справі включно: Міністерства оборони України; Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 у відношенні сержанта ОСОБА_1 щодо неналежних: нарахування та виплати грошового забезпечення; речового забезпечення; нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 01.03.2024 року до моменту винесення рішення суду по даній справі; нарахування та виплати середньомісячного заробітку(середнього грошового забезпечення) за період з 01.03.2024 року до моменту винесення рішення суду по даній справі;
- зобов`язати Військову частина НОМЕР_1 належним чином нарахувати та негайно виплатити сержанту ОСОБА_1 грошове забезпечення із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь сержанта ОСОБА_1 :
- щомісячне грошове забезпечення у вигляді посадового окладу та окладу за військовим званням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 01.04.2024 року по 01.08.2024 року в сумі 104 376,00 грн. із розрахунку 26 094,00 грн. на місяць, та доплатити з вказаних сум єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та добровільні внески до пенсійний фонду України;
- додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 01.04.2023 року по 01.08.2024 року включно в сумі 120 000,00 грн;
- всього на загальну суму 224 376,00 грн.;
- стягнути з Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 на користь сержанта ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди у розмірі 50% від суми невиплаченого грошового забезпечення та додаткових гарантованих державою нарахувань, у сумі 112 188,00 грн.;
- зобов`язати Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 належним чином нарахувати та негайно виплатити головному сержанту роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_2 , сержанту ОСОБА_1 середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за час затримки розрахунку за період з 01.03.2023 року по день набрання рішення суду законної сили включно, з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства;
- зобов`язати Міністерство оборони України, Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 подати до суду звіт про повне виконання судового рішення протягом 10 (десяти) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь сержанта ОСОБА_1 поштові та канцелярські витрати у сумі 1 232,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що позивач з 28.11.2023 року був тимчасово виконуючим обов`язки командира взводу розвідки та корегування роти ударних безпілотних авіаційних комплексів Військової частини НОМЕР_2 , однак командування вказаної військової частини має упередження ставлення до позивача внаслідок чого позивача протиправно переведено на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони Військової частини НОМЕР_5 . Проте позивач наголошує, що такий наказ про переведення є очевидно протиправним у зв`язку з чим позивач через надмірне емоційне та психологічне потрясіння звернувся за допомогою до медичного закладу. Однак в подальшому позивача було поновлено на раніше займаній посаді, проте протиправно не нараховано не виплачено грошове забезпечення за той час. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Міністерством оборони України були подані додаткові пояснення, в яких просили відмовити у задоволені апеляційної скарги.
Військовою частиною НОМЕР_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просили залишити рішення суду першої інстанції без змін, зазначаючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Також Військовою частиною НОМЕР_1 було подано клопотання, в якому просило замінити відповідача - військову частину НОМЕР_2 у справі №160/21811/24 за позовною заявою ОСОБА_2 на правонаступника військової частини НОМЕР_2 - військову частину НОМЕР_1 .
З приводу цього клопотання суду зазначає, що військова частина НОМЕР_1 вже є відповідачем у цій справі, а тому підстав для заміни відповідача, який і так вже є учасником справи приписами КАС України не передбачено. Також доказів на підтвердження такого клопотання не надано, а тому суд не вбачає підстав для його задоволення.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що відповідно до наказу №90 від 22.06.2022 року Військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 18.06.2022 року №39РС на посаду водія-електрика 2-ої радіостанції інформаційно-телекомунікаційного вузла Військової частини НОМЕР_2 , який прибув із Військової частини НОМЕР_6 , зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 та на всі види забезпечення і вважається таким, що з 22.06.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до наказу Військової частини НОМЕР_1 №54-РС від 01.04.2024 року сержанта ОСОБА_1 – головного сержанта роти ударних безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_7 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони звільнено від займаних посад і призначено на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти НОМЕР_3 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони. 
Згідно наказу №98 від 05.04.2024 року Військової частини НОМЕР_2 сержант ОСОБА_1 , призначений наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.04.2024 року №54-РС на посаду командира стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти Військової частини НОМЕР_5 , вважається таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 та з 05.04.2024 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
09.04.2024 року командиром Військової частини НОМЕР_2 складено доповідь №1683/685 по факту неприбуття військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 на місце служби, з якої вбачається, що 09.04.2024 року сержант ОСОБА_1 у визначений приписом строк до частини не прибув. 
16.04.2024 року Військової частиною НОМЕР_2 складено акт службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 сержантом ОСОБА_1 , з якого вбачається, що сержант ОСОБА_1 05.04.2024 року вибув з Військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження служби у Військовій частині НОМЕР_5 , проте станом на 16.04.2024 року не прибув у Військову частину НОМЕР_5 і не повернувся у Військову частину НОМЕР_2 та рахується таким, що перебуває у списках осіб, які самовільно залишив військову частину. 
Також вказаним актом за порушення вимог статей 11, 49, 112-1, 112-2 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та відповідно до пункту “б” статті 48 тат статті 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на сержанта ОСОБА_1 передбачено накладення дисциплінарного стягнення “ДОГАНА”.
Крім цього вказаним актом передбачено:
- нездійснення виплати сержанту ОСОБА_1 100% премії за квітень 2024 року;
- не здійснення виплати сержанту ОСОБА_1 додаткової винагороди за квітень місяць 2024 року;
- припинення починаючи з 05.04.2024 року нарахування грошового забезпечення та знято з грошового забезпечення у Військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_1 .
30.05.2024 року прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону прийнято постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні №42024041330000309 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України. 
Відповідно до наказу №95-РС від 04.06.2024 року Військової частини НОМЕР_2 на підставі постанови про закриття кримінального провадження Територіального управління державного бюро розслідувань, розташоване у м. Полтава від 27.05.2024 року, поновлено на військовій службі та призначено на посаду головного сержанта роти ударних безпілотних авіаційних комплексів НОМЕР_7 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_4 окремої бригади територіальної оборони з 30.05.2024 року.
06.06.2024 року командиром Військової частини НОМЕР_2 складено доповідь №1683/1330 по факту надзвичайної події в Військовій частині НОМЕР_2 , з якого вбачається, що сержант ОСОБА_1 не прибув на місце служби в район виконання завдань АДРЕСА_2 , а також відсутній на службі в АДРЕСА_3 , що підтверджується поясненнями та рапортами лейтенанта ОСОБА_3 , молодшого лейтенанта ОСОБА_4 та старшого лейтенанта ОСОБА_5 . 
Також у вказаній доповіді зазначено, що 06.06.2024 року у Криворізькій спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Східного регіону старшим лейтенантом ОСОБА_6 отримана постанова прокурора від 30.05.2024 року про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим встановлено, що провадження ЄРДР №42024041330000309 від 19.04.2024 року за ч.5 ст.407 Кримінального кодексу України відносно колишнього сержанта ОСОБА_1 станом на 06.06.2024 року є відкритим.
15.06.2024 року Військової частиною НОМЕР_2 складено акт службового розслідування за ознаками ухилення від військової служби Військової частини НОМЕР_2 сержантом ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено факт ухилення сержанта ОСОБА_1 від несення обов`язків військової служби шляхом симуляції хвороби чи іншого обману з 06.06.2024 року по теперішній час, який став можливим внаслідок умисних дій з боку ОСОБА_1 . Таким чином в діях сержанта ОСОБА_1 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 Кримінального кодексу України. 
З довідки про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії відповідно до статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та абзацу 7 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року вбачається, що сержанту ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення за березень та квітень 2024 року в загальній сумі 23 226,29 грн. 
Непогоджуючись із невиплатою грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частинами 2-4 статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України “Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України” (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами ст.1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Органом державної військової та виконавчої влади на місцях у системі Збройних Сил України є командири (начальники) військових частин (установ, організацій), яким Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про затвердження Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 № 548-XIV (далі Статут), надано повноваження органу виконавчої влади в системі Міністерства оборони України.
Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до вимог ст.26 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України “Про оборону України” дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Частиною 4 статті 24 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу” військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Відповідно до п.п.144-1, 144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу”.
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає про протиправність невиплати йому грошового забезпечення за період з 01.04.2024 року.
Так, нарахування грошового забезпечення позивача було припинено, зокрема, за фактом самовільного залишення позивачем військової частини та ухилення від військової служби, внаслідок чого складено акти від 16.04.2024 року та від 15.06.2024 року, та наказів, прийнятих за результатом проведених службових розслідувань.
Акти службового розслідування та накази, прийняті на підставі таких актів, не є скасованими та є чинними.
Крім цього ані позивачем, ані відповідачами не надано до суду доказів, що позивач в період з 01.04.2024 року перебував та брав участь у відповідних діях та заходах безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, що є ключовою умовою для нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року.
З огляду наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення та додаткову винагороду за період самовільного залишення військової частини, а отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Щодо позовних вимог в частині виплати грошового забезпечення із застосуванням для обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, то така вимога не підлягає задоволенню, адже як було зазначено раніше відсутні підстави у спірний період виплачувати позивачу грошове забезпечення, а тому така вимога задоволенню не підлягає. 
Також задоволенню не підлягають і інші позовні вимоги, адже останні є похідними. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення, в частині задоволених позовних вимог, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова