ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/744/25 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому просить (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 16.02.2025):
- визнати бездіяльність Національної поліції України протиправною щодо невнесення змін до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2550/с від 21.06.2022, а саме: не зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів;
- зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України та/або Національну поліцію України внести зміни до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255о/с від 21.06.2022, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньої вислуги років для призначення пенсії;
- зобов`язати Національну поліцію України та/або Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України подати до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 усі передбачені законодавством України необхідні документи для призначення пенсії ОСОБА_1 установивши вислугу років для призначення пенсії станом на день звільнення (21.06.2022) - 31 рік 07 місяців 04 дні.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на призначення пенсії за вислугу років, у зв`язку із чим звернувся до Національної поліції України з заявою, в якій просив зарахувати до загальної календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність Національної поліції України протиправною щодо невнесення змін до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2550/с від 21.06.2022, а саме: не зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів.
Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України та/або Національну поліцію України внести зміни до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255о/с від 21.06.2022, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньої вислуги років для призначення пенсії.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національна поліція України звернулися із апеляційними скаргами.
В апеляційній скарзі Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В своїх обґрунтуваннях зазначає, що при винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції залишив поза увагою, що у позивача відсутня необхідна передбачена законодавством календарна вислуга років для призначення пенсії.
Апелянт вважає, що після прийняття Постанови № 119 стаття 12 Закону № 2262-XII і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування. Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 21 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови № 393 визначає, що певні періоди, зокрема час проходження служби у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню саме для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Таким чином наголошує, що згідно законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років. Оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення такої, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог щодо перерахунку вислуги років із зарахуванням пільгової в календарну.
Також апелянт стверджує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки суд не розглянув та не надав оцінку клопотанню Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху в зв`язку з некоректним формулюванням позовних вимог.
В апеляційній скарзі Національна поліція України зазначає, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, оскільки позивач з вересня 2021 року проходив службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України, звільнений зі служби в поліції саме наказом ДСР № 255 о/с від 21.06.2022. Цим же наказом позивачу встановлено стаж служби в поліції та вислугу років на пільгових умовах.
Апелянт наголошує, що спірні правовідносини виникли в межах компетенції іншого суб`єкта владних повноважень, з яким особа перебувала у відповідних правовідносинах (проходила службу), а тому, на думку апелянта, належним відповідачем у справі повинен бути суб`єкт владних повноважень - Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Зазначає про пропуск позивачем строків звернення до суду. Звертає увагу суду, що мотивувальна та резолютивна частини судового рішення суперечать одна одній. 
Щодо суті спірних правовідносин наголошує, що право на пенсію за вислугу років визначається, виходячи виключно з тривалості вислуги років саме у календарному обчисленні.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2026, від 23.01.2026 та від 25.03.2026 відкрито апеляційні провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Від позивача до суду 23.02.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає зазначити наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 15.08.1997 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ у складі МВС України, а з 07.11.2015 по 21.06.2022 - в органах Національної поліції, що підтверджується записами його трудової книжки.
21.06.2022 відповідно до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
В цьому наказі Національною поліцією України зазначено, що стаж служби ОСОБА_1 в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції станом на день звільнення (21.06.2022) становить 24 роки 10 місяців 07 днів, вислуга років на пільгових умовах - 06 років 08 місяці 27 днів.
Представник позивача 02.12.2024 електронною поштою та 17.12.2024 «Укрпоштою» звернувся до Національної поліції України із заявами, в яких просив внести змінити до вищевказаних наказів, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньої вислуги років для призначення пенсії. 
Листом від 23.12.2024 №76051-2024 Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України за дорученням керівництва Національної поліції України спільно із сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України розглянув заяву представника позивача та повідомив, що на момент звільнення зі служби в поліції, вислуга років ОСОБА_1 у календарному обчисленні становила 24 роки 10 місяців 07 днів. Тобто на момент звільнення зі служби в поліції ОСОБА_2 не мав відповідних підстав для призначення пенсії за вислугу років, а тому для оформлення та подання документів до органів ПФУ для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII немає законних підстав.
Вважаючи таку відмову Національної поліції України протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносин у даній справі виникли до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 16 лютого 2022 року № 119, а тому календарна вислуга років позивача може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.
Суд прийшов до переконання про необхідність зобов`язання відповідача оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві документи, необхідні для призначення пенсії за вислугу років позивачу відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
В той же час, суд зауважив, що позовні вимоги звернуті до Національної поліції України задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що саме з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України позивача звільнено наказом від 21.06.2022 №255 о/с, а тому саме на Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України покладається обов`язок щодо зарахування та врахування спірного пільгового стажу.
Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи із такого.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За змістом частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини першої статті 59, статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до статті 1, 12, 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Пенсія за вислугу років призначається: а) особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, регламентовані ст. 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", серед яких: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Отже, Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено умови призначення пенсії за вислугою років та види служби і періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Відповідно до ст. 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу, Державному бюро розслідувань на посадах рядового і начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Кабінетом Міністрів України не визначено іншого порядку обчислення вислуги років у поліції, в тому числі і під час проходження служби, окрім того, що передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393.
Так, Порядком №393 було передбачено умови пільгового зарахування вислуги років в цілях обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років.
Пунктом «в» пункту 3 Порядку № 393 (у редакції, яка діяла на момент проходження позивачем служби), до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови (для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ) зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за півтора місяця у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Відповідно до пункту 4.1.6 Положення про порядок комплектування, матеріально- технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року № 3720-XII (у редакції, яка діяла з 16.12.1993 до 12.02.2015), стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України.
Пунктом 1 наказу Міністерства внутрішніх справи України від 14 листопада 2007 року № 431 затверджено Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби. Відповідно до зазначеного Переліку, до посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби віднесено по Головному управлінню по боротьбі з організованою злочинністю, по управліннях (відділах, відділеннях) по боротьбі з організованою злочинністю головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, на транспорті, по Департаменту внутрішньої безпеки, Службі внутрішньої безпеки, управлінню внутрішньої безпеки, управлінню внутрішньої безпеки і розслідувань Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю, по управліннях (відділах, відділеннях) з оперативного обслуговування органів і підрозділів внутрішніх справ в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, по управліннях (відділах) внутрішньої безпеки в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті Департаменту внутрішньої безпеки, Служби внутрішньої безпеки, управління внутрішньої безпеки, управління внутрішньої безпеки і розслідувань Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю посади, зокрема: оперуповноважений, оперуповноважений в особливо важливих справах, старший оперуповноважений в особливо важливих справах.
Зазначений наказ є чинним і на даний час.
Аналіз наведених правових норм у поєднанні з положеннями Порядку № 393 дає підстави для висновку, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат.
Таким чином, з часу затвердження у 1992 році пунктом 3 Порядку №393 було передбачено умови пільгового зарахування вислуги років в цілях обчислення вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Верховний Суд з метою забезпечення єдності та сталості судової практики неодноразово на рівні судових палат висловлювався щодо застосування положень Закону №2262-ХІІ та Порядку №393 з питань пільгового обчислення календарної вислуги років.
Так, вирішуючи справу №805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Крім того, у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 Верховний Суд в складі судової палати дійшов таких висновків:
«…Закон №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.
Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.
Таким чином, передбачена Законом №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).
В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.
При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.
Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.».
Отже, до 16.02.2022 перший абзац пункту 3 Порядку №393 звучав таким чином:
«До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах…».
Такий зміст цієї норми вказував на те, що пільгове обчислення вислуги років передбачене в цілях саме призначення пенсії, що відповідало вимогам статті 17-1 Закону №2262-ХІІ, на виконання якої і було затверджено Порядок №393.
Водночас, постановою від 16.02.2022 №119 Кабінетом Міністрів України до Порядку №393 внесено зміни.
Цими змінами, серед іншого, перший абзац пункту 3 Порядку №393 викладено у наступній редакції:
«До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах…».
Такими змінами запроваджено пільгове зарахування вислуги років вже не під час визначення права на призначення пенсії, а в цілях визначення розміру пенсії.
Водночас, умови призначення пенсії та визначення її розміру за своїм змістом є різними процедурами, які відбуваються в певній послідовності.
Так, спочатку встановлюється право на пенсію та його відповідність визначеним законом умовам її призначення і лише після цього, в разі якщо особа має право на пенсію за вислугу років, визначається її розмір.
В разі, якщо особа не відповідає таким умовам, то питання визначення розміру пенсії взагалі не стоятиме.
Виключний перелік умов призначення пенсії за вислугу років передбачено статтею 12 Закону №2262-ХІІ і такі умови полягають власне у встановленні наявності необхідної вислуги років.
Визначення розміру пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-ХІІ не належить до умов призначення пенсії за вислугу років.
Своєю чергою, визначення розміру пенсії унормовано статтею 13 Закону №2262-ХІІ, якою не передбачено такого поняття як «пільгове визначення розміру пенсії за вислугу років».
Також цією статтею, як і в цілому Законом №2262-ХІІ, Кабінет Міністрів України не уповноважувався на визначення пільгових умов визначення розміру пенсії за вислугу років.
Натомість, статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ Кабінет Міністрів України був уповноважений встановити порядок визначення пільгових умов саме призначення пенсій за вислугу років.
Такий порядок був встановлений Кабінетом Міністрів України у Порядку №393 і діяв до 16.02.2022.
Однак, запровадивши постановою від 16.02.2022 №119 зміни до Порядку №393, Кабінет Міністрів України скасував порядок визначення пільгових умов призначення пенсій, тим самим, позбавивши осіб які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, права на пільгове обчислення вислуги років, а відтак і права на призначення пенсій на пільгових умовах.
З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2022 відповідно до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).
Станом на дату звільнення у 2022 році стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції позивача становить 24 роки 10 місяців 07 днів; вислуга років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 дні (а.с.16). 
Наявність у позивача повних 6 років пільгового стажу не є спірним і підтверджується наказом про його звільнення зі служби.
Щодо доводів апелянтів про те, що Постанова № 393, яка у спірних правовідносинах є релевантним та спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає порядок обчислення вислуги років та пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію згідно Закону № 2262-XII, з 19.02.2022 від 16.02.2022 № 119 (дата набрання чинності постанови), встановлює можливість врахування пільгового періоду служби виключно для визначення розміру пенсії та закріплює, що для призначення пенсій застосовується обчислена календарна вислуга років, колегія суддів зазначає таке.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції із загальнодоступного джерела - Єдиного державного реєстру судових рішень судом отримано інформацію про те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року по справі №640/13694/22, визнано протиправними та нечинними, зокрема, підпункт 1 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393», яким внесено зміни до п.3 Порядку № 393 в частині пільгового зарахування вислуги років лише в цілях визначення розміру пенсії, а не під час визначення права на призначення пенсії.
Скасовуючи зміни, внесені до п.3 Порядку № 393, суд зазначив, про те, що у Кабінету Міністрів України не має права скасовувати законні сподівання на призначення та виплату пенсії за вислугу років на пільгових умовах, які є легітимними очікуваннями (або законними сподіваннями) військовослужбовців на призначення пенсії за вислугу років на пільгових умовах.
Отже, станом на час розгляду даної справи відновлена попередня редакція п.3 Порядку № 393, яка дає право ОСОБА_1 на зарахування пільгової вислуги років не лише для визначення розміру пенсії, а і до вислуги, яка дає право на призначення пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.05.2026 у справі №420/21549/25. 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанова Верховного Суду.
Оскільки зазначене рішення (постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 серпня 2025 року по справі №640/13694/22) стосується нормативно-правового акта загальної дії, положення такого акта не підлягають застосуванню судами після втрати ним чинності. Відтак застосування підходу, сформованого виключно на підставі такого акта, означало б його фактичне відновлення поза межами чинного правового регулювання.
Суд також бере до уваги, що до прийняття постанови №119 правове регулювання передбачало врахування пільгових періодів служби при визначенні вислуги років, а особи, які проходили службу в особливих умовах, обґрунтовано розраховували на сталість такого підходу. 
Раптова зміна порядку обчислення вислуги без належного перехідного механізму призводила до непропорційного втручання у принцип правової визначеності та створювала ситуацію нерівності між особами з однаковими фактичними обставинами служби.
За відсутності чинного підзаконного акта, який би прямо виключав можливість врахування пільгових періодів, суд виходить із необхідності забезпечення узгодженості правового регулювання та однакового підходу до оцінки одного й того самого періоду служби. Пільгові періоди служби є фактичними періодами проходження служби, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, а їх неврахування при визначенні вислуги років за відсутності чіткої законодавчої заборони суперечило б принципу правової визначеності.
Варто врахувати, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19, від 08.12.2025 року у справі № 440/254/25 тощо).
Конституційний Суд України у рішеннях висловлюється також на недопустимості звуження чи скасування заходів соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях.
Зокрема, у рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 у справі № 1-38/2016 Конституційний Суд України дійшов висновку, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, у зв`язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.
У зв`язку із вищевикладеним, суд зазначає, що статтею 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою № 393 (у відновленій редакції) визначено, зокрема порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». 
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. 
Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 805/3923/18-а.
Враховуючи викладене, вислуга років, з врахуванням часу служби, який підлягає зарахуванню на пільгових умовах (06 років 08 місяців 27 днів), є календарною одиницею виміру та повинна бути врахована до вислуги років, яка підлягає обчисленню та застосуванню в порядку статей 12, 17 та 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постанови № 393 (в редакції, що діяла до внесення змін згідно Постанови № 119 і яка діє наразі), разом із визначеним періодом часу 24 роки 10 місяців 07 днів.
Отже, на дату звільнення позивач мав вислугу 31 рік 07 місяців 04 дні, відтак позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Щодо доводів Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки судом не розглянуто та не надано оцінку клопотанню про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху в зв`язку з некоректним формулюванням позовних вимог, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що представником відповідача до суду першої інстанції 24.09.2025 подано клопотання про залишення позовної заяви без руху. Судом першої інстанції не надано оцінку вказаному клопотанню під час розгляду справи в рішенні суду, а також не розглянуто окремою процесуальною ухвалою. 
Однак, проаналізувавши вищевикладене клопотання судова колегія зазначає, що формування змісту позовних вимог у спосіб, який викладений у позовній заяві та заяві про зміну предмету позову від 16.02.2025 є реалізацією процесуального права позивача.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Окрім того, колегія суддів наголошує, що вказана підстава не входить до переліку випадків, обов`язкових підстав для скасування судового рішення, передбаченого частиною третьою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Доводи апеляційної скарги Національної поліції України про те, що позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача, колегія суддів приймає до уваги та зазначає, що в даному випадку у спірних правовідносинах ОСОБА_1 з вересня 2021 року проходив службу в Департаменті стратегічних розслідувань Національної поліції України, звільнений зі служби в поліції саме наказом ДСР № 255 о/с від 21.06.2022. Цим же наказом позивачу встановлено стаж служби в поліції та вислугу років на пільгових умовах.
Отже, належним відповідачем у справі повинен бути Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України.
У мотивувальній частині судового рішення судом зазначено, що позовні вимоги звернуті до Національної поліції України задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що саме з Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України позивача звільнено наказом від 21.06.2022 №255 о/с, а тому саме на Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України покладається обов`язок щодо зарахування та врахування спірного пільгового стажу.
Водночас в резолютивній частині судового рішення визнано бездіяльність Національної поліції України протиправною щодо невнесення змін до Наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2550/с від 21.06.2022, а саме: не зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів та зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України та/або Національну поліцію України внести зміни до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255о/с від 21.06.2022, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньої вислуги років для призначення пенсії.
Окрім того, в мотивувальній частині судового рішення суд зазначив, що на відповідача покладений обов`язок підготувати і направити подання та інші документи для призначення пенсії позивачу до пенсійного органу, який у подальшому повинен вирішити питання призначення такої пенсії. Оскільки відповідач свій обов`язок не виконав і не скерував відповідне подання і документи пенсійному органу, ним допущена протиправна бездіяльність стосовно реалізації прав позивача, у зв`язку з чим відповідна вимога позивача підлягає до задоволення.
Однак, в резолютивній частині судового рішення у задоволенні вказаної вимоги судом відмовлено.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів акцентує свою увагу на тому, що мотивувальна та резолютивна частина рішення суду першої інстанції очевидно суперечать одна одній.
Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи цей спір, прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог, однак помилково в резолютивній частині судового рішення зазначив про визнання бездіяльності Національної поліції України та зобов`язати Національну поліції України внести зміни до Наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255о/с від 21.06.2022, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньої вислуги років для призначення пенсії.
Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у резолютивній частині з метою ефективного захисту прав позивача.
Доводи Національної поліції України про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, що є правовою підставою для залишення без розгляду позовної заяви, судова колегія не приймає до уваги, виходячи із такого.
Представником Національної поліції України до суду першої інстанції подавалася заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року вказану заяву розглянуто, надано їй оцінку та зазначено судом, що позивач скористався своїм правом на призначення пенсії у 2024 році, а до відповідача з адвокатським запитом звернувся 12 грудня 2024 року, відповідь на який отримав 23 грудня 2024 року, а звернення до суду мало місце 07 січня 2025 року, тобто в межах місячного строку з дня встановлення обставин, які порушують права позивача. У зв`язку із цим, відмовлено у задоволенні заяви представника Національної поліції України про залишення позовної заяви без розгляду.
В апеляційній скарзі на виконання вимог п.6 частини першої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в цій частині відсутні будь-які доводи, які б спростували висновок суду першої інстанції.
Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Приписи п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною четвертою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Національної поліції України - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №320/744/25 змінити в резолютивній частині, виклавши другий, третій абзаци резолютивної частини у наступній редакції:
«Визнати протиправними дії Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо невнесення змін до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України №2550/с від 21.06.2022, а саме: не зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів.
Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України внести зміни до наказу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України № 255о/с від 21.06.2022, а саме: зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, вислугу років на пільгових умовах - 06 років 08 місяців 27 днів, установивши вислугу років для призначення пенсії станом на 21.06.2022 - 31 рік 07 місяців 04 дні та визнати достатньою вислугу років для призначення пенсії.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року у справі №320/744/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

О.В.Карпушова