П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/32232/25	

Суддя першої інстанції - Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Дегтярьової С.В.,
суддів – Крусяна А.В., Яковлєва О.В.,
розглянув в порядку письмового провадження у місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №420/32232/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплати грошового забезпечення не в повному розмірі та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року із виключенням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2024 року за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2025 року по 11 вересня 2025 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2025 року за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням належних податків та зборів;
- зобов`язати Військову частину здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року по 11 вересня 2025 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2025 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 році;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 26 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 26 червня 2025 року по 11 вересня 2025 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у зв`язку з пораненням 17 серпня 2024 року внаслідок атаки ворожого FPV-дрона, перебуваючи на бойовій позиції поблизу АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у зв`язку з пораненням 17 серпня 2024 року внаслідок атаки ворожого FPV-дрона, перебуваючи на бойовій позиці поблизу АДРЕСА_1 . 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено частково. Суд:
- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 році;
- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 рік;
- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 26 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року;
- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 26 червня 2025 року по 11 вересня 2025 року;
- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у зв`язку з пораненням 17 серпня 2024 року внаслідок атаки ворожого FPV-дрона, перебуваючи на бойовій позиції поблизу АДРЕСА_1 ;
- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн щомісячно, що передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року у зв`язку з пораненням 17 серпня 2024 року внаслідок атаки ворожого FPV-дрона, перебуваючи на бойовій позиці поблизу АДРЕСА_1 . 
В решті позовних вимог відмовив. 
До П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року у справі №420/32232/25. 
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивач просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення та інших виплат за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року, але суд ухвалив рішення здійснити перерахунок в період з 01 січня 2023 року по 19 травня 2023 року. Тобто, суд прийняв рішення на користь позивача за період, в який позивач не був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_1 та не отримував грошового забезпечення. Позивач до позовної заяви приєднав наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 червня 2024 року за №155, яким його зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 вересня 2025 року за №263, яким його виключено із списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . А тому, до 01 червня 2024 року підстав здійснювати перерахунок грошового забезпечення немає.
Щодо компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.
Згідно відомостей 251023РВ000051392775 та 251023РВ000051392775 ПриватБанку зазначені кошти зараховані на картковий рахунок позивача 23 жовтня 2025 року. Позивач, отримавши компенсацію за невикористані відпустки, не повідомив суд про відсутність предмета спору в цій частині позову. Військова частина НОМЕР_1 виправила оскаржувані порушення, при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача в цій частині неможливе без визнання бездіяльності протиправною після такого виправлення. За таких обставин провадження у частині визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки справі слід закрити на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАСУ.
Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди за період перебування на лікуванні та у відпустці за станом здоров`я з 26 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року.
Чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, лише у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), підтвердженим відповідною довідкою, а також перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Жоден нормативно-правовий акт не передбачає такої можливості внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з захворюванням та при перебуванні у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою. 
Довідка Ф.5 №1783/ДТ від 20 серпня 2024 року не є підставою для включення позивача до наказу про виплату додаткової винагороди на час стаціонарного лікування туберкульозу.
Щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 100000 грн щомісячно у зв`язку з пораненням 17 серпня 2024 року внаслідок атаки ворожого FPV-дрона.
Задовольняючи зазначену позовну вимогу суд першої інстанції не вказав за який період слід нарахувати та виплатити додаткову винагороду, не навів в судовому рішенні підстав, які передбачені постановою №168, що дають право позивачу на виплату додаткової винагороди та не вказав, в чому полягає протиправна бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди внаслідок атаки ворожого FPV-дрона.
За таких підстав, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2026 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
16 березня 2026 року надійшла заява про усунення недоліків, однак в повному обсязі недоліки не усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2026 року продовжено строк для усунення недоліків до 27 березня 2026 року.
25 березня 2026 року недоліки усунуто.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2026 року відкрите апеляційне провадження.
07 квітня 2026 року матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2026 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження та витребувано додаткові докази.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2026 року продовжено процесуальний строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшов.
Колегія суддів перевірила матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, та дійшла висновку, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Суд першої інстанції встановив, що позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року та йому не в повному обсязі нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення, яке гарантоване чинним законодавством України.
Позивач звернувся до відповідача із проханням виплатити грошове забезпечення у повному обсязі, однак відповідної виплати проведено не було. 
На підтвердження отримання позивачем поранення надано довідку про обставини травми №1783/ДТ від 20 серпня 2024 року, в якій зазначено, що близько 13:00 год отримав бойову травму внаслідок атаки ворожого FPV-дрона, перебуваючи на бойовій позиції поблизу н.п. Калинове Донецької обл.
Згідно свідоцтва про хворобу №2025-0801-1236-0483-3 від 05 серпня 2025 року, наслідки закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, акубаротравми (17 серпня 2024 року) без пошкодження барабанних перетинок у вигляді цефалгічного синдрому. Травма, Так пов`язання із захистом Батьківщини. Травма відноситься до легких. 
На підтвердження отримання позивачем захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, перебування за станом здоров`я, надано довідку №147 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу. 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова №704).
Пунктом 2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В первинній редакцій Постанови №704 від 30 серпня 2017 року встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
В примітках вищезазначених додатків було визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою п.4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п.6 постанови №103, яким п.4 постанови №704 викладений у новій редакції.
Відтак, починаючи з 29 січня 2020 року відновлено дію п.4 постанови №704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Водночас, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2017 року, визначено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Однак в подальшому, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року №481 "Про скасування п.п.1 п. 3 змін, що вносяться до Постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, та внесення зміни до п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704" внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та викладено абзац перший в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Натомість, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24 сформував висновок, за яким до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до Постанови №704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою №481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, є протиправним.
З урахуванням вищезазначених нормативно-правових актів та, зокрема, висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №520/5814/24, відповідач мав нараховувати та виплачувати грошове забезпечення та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до п.4 Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (у даному випадку станом на 01.01.2024 та 01.01.2025) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції, вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав здійснити перерахунок грошового забезпечення за період, у якому позивач не проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , а саме з 01 січня 2023 року по 01 червня 2024 року, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Щодо задоволення позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною стосовно нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення позивача до суду належна йому компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки відповідачем виплачена не була. Лише після подання позову та відкриття провадження у справі відповідач здійснив нарахування та виплату відповідних коштів, що підтверджується наявними у справі доказами, а саме довідкою при виконання реєстру зарахування коштів на рахунки одержувачів, яка підтверджує виплату ОСОБА_1 заробітної плати (грошового забезпечення, стипендії, тощо) 23 жовтня 20125 року у сумі 7751,53 грн та у сумі 62747,81 грн.
Факт подальшого виконання суб`єктом владних повноважень покладеного на нього обов`язку не свідчить про відсутність допущеного раніше порушення прав позивача та не спростовує обставин несвоєчасного здійснення належних виплат.
Водночас, враховуючи, що під час розгляду справи відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки у повному обсязі, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що на момент ухвалення рішення суду першої інстанції обов`язок щодо виплати зазначених коштів був відсутнім, що виключало підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.
Отже, рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки підлягає скасуванню, а провадження у справі в цій частині – закриттю на підставі пункту восьмого частини першої статті 238 КАС України.
Щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн щомісячно у зв`язку із пораненням 17 серпня 2024 року колегія суддів зазначає наступне.
28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», пунктом першим якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників)
Отже, відповідно до пункту 1 Постанови №168 підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень є обставини коли військовослужбовці:
1) беруть безпосередню участь у бойових діях;
2) забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
За відсутності документального підтвердження наведених вище обставин право на отримання додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000,00 грн не виникає.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260), який набрав чинності 01 лютого 2023 року.
Так, пунктом 11 розділу XXXIV Порядку №260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Відповідно до пункту 12 розділу XXXIV Порядку №260, підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Тобто, норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення повинне бути тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі №520/16191/23 та від 27 листопада 2024 року у справі №380/20587/23.
Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування зі збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
З огляду на викладені положення нормативно-правових актів колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що перебування в закладах охорони здоров`я позивача було зумовлене отриманням саме тяжкого поранення: свідоцтвом про хворобу №2025-0801-1236-0483-3 від 05 серпня 2025 року та випискою і/хв №828 підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні в період з 26 червня 2025 року по22 серпня 2025 року в зв`язку з отриманням легкої травми.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач отримував тяжке поранення та перебував у відпустці після його лікування.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні та скасуванню в частині. 
Керуючись статтями 242-244, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2026 року скасувати.
Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року із використанням показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2024 року та станом на 01 січня 2025 року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01 червня 2024 року по 11 вересня 2025 року із використанням показника розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01 січня 2024 року та станом на 01 січня 2025 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 році та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні дні щорічної основної відпустки за 21 день в 2024 році, за 19 днів в 2025 рік, - закрити.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя доповідач С.В. Дегтярьова

Судді А.В. Крусян

О.В. Яковлєв