УХВАЛА

17 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/2848/25 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни (далі - ФОП Підмогильна Л.О., позивач, скаржник)
на рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2025
та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026

у справі за позовом ФОП Підмогильної Л.О.
до 1) Фізичної особи-підприємця Стародубова Ігоря Володимировича (далі - ФОП Стародубов І.В., відповідач-1);
2) Фізичної особи-підприємця Бакаєнка Олександра Вячеславовича (далі - ФОП Бакаєнко О.В., відповідач-2);
3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Рандеву Рест» (далі - ТОВ «Рандеву Рест», відповідач-3)
про стягнення 5 365 392,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Підмогильна Л.О. через Електронний суд 01.06.2026 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 (повний текст постанови складено 25.05.2026) у справі №922/2848/25 скасувати; справу направити новий розгляд до Господарського суду Харківської області. 
Крім того, скаржником у касаційній скарзі викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2026 для розгляду касаційної скарги у справі №922/2848/25 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. (головуючої), суддів Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі ФОП Підмогильна Л.О. визначає підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України; 
вказує на те, що суд апеляційної інстанції, посилаючись на неможливість застосування до спірних правовідносин положень статей 1166, 1190 Цивільного кодексу України, не врахував висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 25.06.2019 у справі №924/1473/15, від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, а також висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 05.03.2020 у справі №910/9665/17, від 29.04.2021 у справі №920/1111/19 та від 21.07.2021 у справі №910/9752/16 щодо обов`язку суду самостійно надати належну правову кваліфікацію встановленим обставинам та застосувати саме ті норми права, які регулюють відповідні правовідносини, незалежно від правової аргументації сторін; 
визнаючи відсутність вини відповідача-1 та відповідача-2, суд фактично поклав в основу судового рішення непідтверджені пояснення представника однієї зі сторін спору, що суперечить положенням статей 73, 74, 76, 77, 86 ГПК України, а також правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, зокрема, щодо того, що обставини, якими сторона обґрунтовує свої заперечення проти позову, повинні бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами, а не припущеннями чи непідтвердженими поясненнями учасників справи;
суд не врахував правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.06.2021 у справі №200/606/18;
допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права призвели до неповного з`ясування фактичних обставин справи та унеможливили ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення, а тому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд.
З огляду на викладене касаційна скарга ФОП Підмогильної Л.О. подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України.
Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина третя статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
Як вбачається зі змісту судових рішень з цієї справи, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, Господарський суд Харківської області рішенням від 08.12.2025 у справі №922/2848/25, яке Східний апеляційний господарський суд постановою від 14.05.2026 залишив без змін, відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів на користь позивача майнових збитків у сумі 5 365 392,61 грн.
У поданій касаційній скарзі ФОП Підмогильна Л.О. просить рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25 скасувати; справу направити новий розгляд до Господарського суду Харківської області. 
З огляду на наведене, беручи до уваги те, що сплата судового збору залежить від вимог касаційної скарги, ураховуючи вимогу майнового характеру, подання касаційної скарги в електронній формі через Електронний суд, скаржник у цьому випадку мав сплати судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8, у сумі 128 769,42 грн, а саме (5 365 392,61 грн х 1,5% х 200% х 0,8).
Всупереч зазначеним вимогам до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Відповідний доказ не зазначено скаржником і у додатках касаційної скарги.
Щодо клопотання про відстрочення сплати судового збору.
У касаційній скарзі викладене клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги до ухвалення судового рішення Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду. Клопотання мотивовано тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу фізичної особи за попередній календарний рік (пункт 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір»); дохід ФОП Підмогильної Л.О. за 2025 календарний рік складав 327 635 грн; зазначений дохід є єдиним задекларованим доходом скаржниці за відповідний податковий період та об`єктивно відображає її фактичні фінансові можливості (на підтвердження наведених доводів скаржник надає: копію податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2025 рік та квитанцію №2); сплата судового збору у розмірі 128 769,44 грн є для скаржниці об`єктивно непомірною, звернення з цим клопотанням спрямоване на забезпечення реальної можливості реалізувати гарантоване Конституцією України право на судовий захист та касаційний перегляд судових рішень.
Дослідивши вказане клопотання, Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з огляду на таке.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону №4508-ІХ від 18.06.2025), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.
Частиною третьою цієї статті унормовано, що при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.
Передбачена статтею 8 цього Закону можливість відстрочення сплати судового збору є правом суду, а не його обов`язком і застосовується, як правило, у виключних випадках.
У разі подання клопотання про відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору заявник повинен одночасно надати докази на підтвердження обставин, які свідчать про наявність передбачених законом підстав для таких дій.
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі "Княт проти Польщі" (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).
Суд, оцінивши доводи клопотання ФОП Підмогильної Л.О. про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, дійшов висновку, що надані скаржником в обґрунтування своїх вимог докази, зокрема, копія податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2025 рік та квитанція №2, не підтверджує відсутності у скаржниці - фізичної особи-підприємця інших видів доходів, отриманих нею за попередній календарний рік як фізичною особою-підприємцем. Тобто ФОП Підмогильна Л.О. не вжила всіх можливих заходів для доведення відсутності реального доходу як підстави для відстрочення сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги.
При цьому Суд звертає увагу, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою-підприємцем може бути підтверджена, зокрема, відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за попередній календарний рік.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що ФОП Підмогильна Л.О. належним чином не підтвердила, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу за попередній календарний рік, а тому вказане клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.
Крім того, звертаючись до Верховного Суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору, скаржником не надано доказів, які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом процесуального строку розгляду касаційної скарги до ухвалення рішення у справі.
Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.
З огляду на викладене касаційна скарга ФОП Підмогильної Л.О. підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України, із наданням скаржникові строку для усунення зазначеного недоліку, шляхом надання документа, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги у сумі 128 769,42 грн, який має бути перерахований за реквізитами рахунку для зарахування до Державного бюджету України судового збору за розгляд справ Верховним Судом (Касаційним господарським судом), які розміщені на сайті «Судова влада України» та є актуальними на час вчинення дії. 
Матеріали з усуненням недоліку касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в установлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії цих матеріалів іншим учасникам справи, ураховуючи приписи статей 6, 42, 291 ГПК України.
Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названого недоліку або не в повному обсязі його усунення протягом установленого строку матиме наслідок повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України, виходячи з вищенаведеного. 
Керуючись статтями 174, 234, 235, 290, 291, 292, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Підмогильної Лариси Олексіївни на рішення Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2026 у справі №922/2848/25 - залишити без руху.
2. Надати Фізичній особі-підприємцю Підмогильній Ларисі Олексіївні строк для усунення недоліку касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Повідомити скаржника про можливість подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду документи про усунення недоліку через систему Електронний суд.
3. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Підмогильній Ларисі Олексіївні, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто на підставі частини п`ятої статті 292 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова