Справа № 161/7822/26 
Провадження № 2-а/161/142/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Смоковича М.В.,
при секретарі судового засідання – Хилько О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
09.04.2026 року позивач, ОСОБА_1 , через свого представника, адвоката Карпука А.С., звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.01.2026 року, близько 18 год. 15 хв. до нього додому прибули працівники поліції та повідомили про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП та останніми було винесено постанову про адміністративне правопорушення, яким було накладено стягнення у вигляді попередження за те, що він 25.01.2026 року, близько 16 год. 07 хв., в с. Торговиця Дубенського району Рівненської області по вул. Замковій, 40, будучи учасником ДТП, перемістив свій транспортний засіб причетний до даної пригоди, чим порушив п. 2.10 «в» ПДР. Зазначає, що він не був учасником ніякої ДТП, а з постанови не зрозуміло, який «свій транспортний засіб» він перемістив, до якої пригоди причетний і що це була за ДТП. Також зазначає, що у даному випадку, його дії, у разі доведеності причетності до ДТП, мали кваліфікуватися за ст. 122-4 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП, так як саме ця норма регулює питання залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні. Вважає, що такі дії працівників поліції спрямовані на узаконення його причетності до події, до якої він не причетний. Зазначає, що дана постанова не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню.
Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА 6565644 від 25.01.2026 року.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2026 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, якою також було витребувано у УПП в Рівненській області матеріали, які стали підставою винесення постанови серії ЕНА 6565644 від 25.01.2026 року.
27.04.2026 року, на виконання ухвали суду від 15.04.2026 року, відповідачем, УПП в Рівненській області дуло надано витяг ІПНП ЄО № 226 від 25.01.2026 року та відеозаписи з місця події. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.
12.05.2026 року від представника позивача, адвоката Карпука А.С., до суду надійшла заява, у якій він, окрім іншого, просить долучити до матеріалів справи розписку від потерпілої про те, що потерпіла по ДТП не має претензій до ОСОБА_1 , копію постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 22.04.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП та копію квитанції про сплату штрафу, сплаченого на виконання постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 22.04.2026 року.
Вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.
Судом встановлено, що 25 січня 2026 року поліцейським 2 взводу 3 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області капралом поліції Бусецькою Ольгою Ярославівною винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 25.01.2026 року, о 16 год 07 хв., в с. Торговиця Дубенського району по вулиці Замкова, 40, будучи учасником ДТП, перемістив свій транспортний засіб, причетний до цієї пригоди чим порушив п. 2.10 (в) ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 125 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» , поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції.
До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію»).
Статтею 125 КУпАП передбачено відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, у вигляді попередження.
Як вже зазначалось вище, зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, яке виразилось у переміщенні транспортного засобу, причетного до ДТП.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини одним із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом (п.26 рішення у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, заява № 7460/03; п.23 рішення у справі "Гурепка проти України (№2)" від 08 липня 2010 року, заява №38789/04).
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Таким чином, саме відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови серія ЕНА № 6565644 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 125 КУпАП, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху, що стало підставою для зупинки транспортного засобу під його керуванням та здійснення розгляду справи в присутності позивача з дотриманням положень ст.268 КУпАП.
На підтвердження правомірності складення оскаржуваної постанови відповідачем було надано відеозапис з камери спостереження від 25.01.2026 року.
На вказаному відеозаписі зафіксовано, як позивач, керуючи транспортним засобом «Megane», д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом здійcнив наїзд на припаркований транспортний засіб «Fiat Panda», д.н.з. НОМЕР_2 , та, в подальшому, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Факт вчинення ДТП ОСОБА_1 також підтверджується наданою стороною позивача копією постанови Млинівського районного суду Рівненської області від 22.04.2026 року.
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні у вигляді накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Таким чином, суд приходить до висновку, що працівниками поліції було помилково кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП, яка передбачає притягнення до відповідальності виключно у випадках, коли дії особи не підпадають під ознаки правопорушень, передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, так як у діях останнього вбачаються ознаки правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, оскільки він, будучи причетним до ДТП, покинув його місце, не повідомивши про це працівників поліції. В даному випадку, працівники поліції мали б скласти протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, який направити до суду для подальшого його розгляду та притягнення винної особи до відповідальності, чого зроблено не було.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6565644 та відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 125 КУпАП, що у відповідності до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.
Питання про розподіл судових витрат сторонами перед судом не порушувалося.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6565644 від 25.01.2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, передбаченого ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складений 21.05.2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду 
Волинської області М.В. Смокович