ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 р. 	Справа № 440/3001/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 12.06.25 по справі № 440/3001/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати ГУПФ призначити з 17.03.2021 та виплачувати пенсію за вислугу років згідно із Законом України від 09.04.1992 №2262-ХП "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру заробітної плати для перерахунку пенсії та проводити виплати перерахованої пенсії за вислугу років у повному обсязі без обмеження максимального (граничного розміру) виплати пенсії за вислугу років та без обмежень і особливостей, встановлених законами України №2148-VIII від 03.10.2017 та №1058-ІV від 09.07.2003, а також Законом України від 08.07.2011 №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", у тому числі без обмежень і особливостей, які можуть передбачатися законом для осіб з числа пенсіонерів, що працюють (незалежно від працевлаштування та займаної посади);
- стягнути з ГУПФ на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.
В обґрунтуванням позовних вимог вказує на протиправну поведінку відповідача, яка полягає у неврахуванні обставин наявності у позивача вислуги більше 25 років, що призвело до протиправної відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вважає, що негативні емоції позивача внаслідок тривалого та умисного не розгляду його звернення та не призначення йому пенсії перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а відтак завдали йому моральної шкоди. Таким чином позивач вважає правильним та обґрунтованим те, що йому була завдана моральна шкода шляхом тривалого невиконання своїх обов`язків відповідачем, яку він оцінює в 1000000 грн. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 залишено без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги позивача.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 , належить призначити пенсію відповідно до Постанови №393, яка діяла на час його звільнення зі служби, та передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, та не втратила свою чинність на момент звернення до ГУ ПФУ в Полтавській області із поданням про призначення пенсії, а тому має бути застосована до заявника.
Вказує, що для призначення пенсій враховуються як календарна вислуга, так і пільгова (участь в АТО, служба в ЗСУ, служба в ОВС, виконання певних робіт, тощо). З 01.04.2006 року по 14.05.2012 року позивач проходив службу в ОВС. Вислуга років складає в календарному обчисленні станом на 14.05.2012 року 15 років 04 місяці 03 дні, в пільговому обчисленні 15 років 04 місяці 18 днів. Враховуючи календарну і пільгову вислугу разом, загальна вислуга позивача становить 11 років 03 місяців 09 днів + 15 років 04 місяці 18 днів, що складає 26 років 7 місяців 27 днів - тобто більше 25 повних років, що є достатньо для призначення пенсії за вислугу років
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до п.3 ч. 1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи ( в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у них доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ( у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до посвідчення Полтавського облвійськкомату серії НОМЕР_1 від 11.06.2015 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 106).
Згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.10.2010 позивач з 01.08.1994 по 21.10.2003 проходив службу у Збройних Силах України (а.с. 77).
Послужним списком ОСОБА_1 підтверджуються обставини того, що у період з 01.04.2006 по 14.05.2012 ОСОБА_1 проходив службу на різних посадах в УМВС в Полтавській області (а.с. 96-105).
Згідно з довідкою УМВС в Полтавській області від 27.10.2023 №Д-435/115/12/02/06-2023 вислуга років ОСОБА_1 станом на 14.05.2012 складає в календарному обчисленні 15 років 04 місяці 03 дні, у пільговому обчисленні - 15 років 04 місяці 18 днів, безперервний стаж служби в ОВС становить 06 років 01 місяць 15 днів. Довідка складена на підставі послужного списку архівної особової справи ОСОБА_1 (а.с. 89).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі №440/9201/22, що набрало законної сили 26.05.2023, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у реалізації документів про призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 скласти подання про призначення пенсії ОСОБА_1 та всі необхідні документи, визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", направити їх до ГУПФ.
На виконання рішення суду листом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.05.2023 №9/1/4537/УЧ59582 направлено до ГУПФ подання та документи для призначення пенсії за вислугу років капітану (військова служба по мобілізації) у відставці ОСОБА_1 (а.с. 85). 
Як вбачається зі змісту подання про призначення пенсії (на виконання рішення суду від 08.02.2023 №440/9201/22) від 29.05.2023 №УЧ59582, у ньому не зазначено ні календарної вислуги років для призначення пенсії, ні вислуги років у пільговому обчисленні для визначення розміру пенсії, ні страхового стажу для призначення пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону (а.с. 93).
Листом ГУПФ від 30.06.2023 повернуто до ІНФОРМАЦІЯ_3 на дооформлення подання про призначення пенсії за вислугу років від 29.05.2023 №9/1/4537/УЧ59582 на гр. ОСОБА_1 , оскільки надані документи не відповідають вимогам Порядку надання та оформлення документів на призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №10-1 від 02.03.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.04.2023 за №572/39628, оскільки у поданні не зазначена тривалість календарної вислуги років та страхового стажу, необхідних для визначення права на пенсію; відсутні заява про призначення пенсії встановленого зразка, оригінали документів про грошове забезпечення; надані документи не завірені у встановленому законодавством порядку (зворот а.с. 114).
У своїх поясненнях представник третьої особи зазначає, що після усунення недоліків ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно склав та направив до ГУПФ подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 26.10.2023 №УЧ59582. У супровідному листі від 26.10.2023 №9/1/10313/уч.59582 ІНФОРМАЦІЯ_4 додатково повідомив ГУПФ та ОСОБА_1 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 проводиться листування з військовою частиною щодо надання грошового атестату та довідки про додаткові види грошового забезпечення, які при надходженні будуть терміново надіслані на їх адресу (а.с. 114).
За результатами розгляду подання та документів на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 27.10.2023) для призначення пенсії за вислугу років згідно зі статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які подані ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпорядженням ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 керуючись п.п. "а", "б" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відмовлено гр. ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років (а.с. 114).
Позивач не погодився з розпорядженням ГУПФ №2137/1600/0203-11 від 17.10.2023 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та оскаржив його до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024, у справі №440/18735/23 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУПФ про визнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
12.11.2024 позивач звернувся до ГУПФ із заявою, в якій просив призначити та виплачувати йому пенсію за вислугу років згідно із Законом України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на дату звільнення заявника та на дату первісного звернення заявника) (а.с. 92).
У відповідь ГУПФ листом від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24 повідомив заявника про те, що листом ГУПФ від 08.11.2023 за №1600-0308-8/81150 ОСОБА_1 було повідомлено про відмову у призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (а.с. 36).
Позивач вважає відмову ГУПФ, викладену у листі від 27.11.2024 №20535-19121/Д-02/8-1600/24, протиправною, такою що не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, у зв`язку з чим знову звернувся до суду з цим позовом.
Залишаючи без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з підстав їх не обґрунтованості.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом № 2262-XII.
Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань та на службі на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.
Згідно з пунктами «а», «б» статті 1-2 Закону 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби): особи з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу; особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.
Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
За приписами пункту «а» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з", статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.
Згідно з пунктом «б» частини першої статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "з", статті 1-2 цього Закону в разі досягнення ними на день звільнення 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України.
До вислуги років для призначення пенсії зараховується також період, зазначений у частині першій статті 17 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 17 Закону №2262-XII особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі по тексту - Порядок №393).
Згідно з пунктом 1 Постанови № 393 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393» (чинній на момент розгляду ГУ ПФУ в Полтавській області подання щодо ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» із статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту; служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно з пунктом 2-1 Постанови № 393 для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Водночас пунктом 3 Порядку № 393 визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Спірним між сторонами цієї справи є питання щодо наявності у позивача необхідної вислуги років для призначення йому пенсії за вислугу років на підставі ст.12 Закону № 2262-ХІІ.
Позивач в апеляційні скарзі наполягає, що його вислуга років, яка підлягає зарахуванню на пільгових умовах, складає 26 років 7 місяців 27 днів, що є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років.
Разом з тим, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393», і стаття 12 Закону №2262-XII, і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.
Відтак, виходячи з положень статті 12 Закону № 2262-XII та пунктів 1 та 2-1 Постанови № 393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди, зокрема участь у бойових діях у воєнний час, час проходження служби в органах внутрішніх справ та час роботи в Національній поліції за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств, підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.
Тобто, постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393» усунуто розбіжності між Законом № 2262-XII та постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-XII.
Таким чином, висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18 , на які посилається позивач у своїй апеляційні скарзі, ґрунтуються на іншому правовому регулюванні.
Отже, згідно з законодавством, чинним на час виникнення спірних відносин у цій справі, необхідною умовою для призначення спірної пенсії є наявність необхідної календарної вислуги років.
Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 31 серпня 2023 року у справі № 200/4951/22, від 11 вересня 2023 року у справі № 480/4827/22, від 07 вересня 2023 року у справі № 560/9478/22, від 15 вересня 2023 року у справі № 380/10714/22 та від 18 жовтня 2023 року у справі № 360/17/23.
Колегією суддів встановлено, що станом на 06.04.2015 року календарна вислуга років позивача складає: 16 років 04 місяці 22 дні (09 років 02 місяці 20 днів (з 01.08.1994 по 21.10.2003 служба в Збройних Силах України) + 06 років 01 місяць 13 днів (з 01.04.2006 по 14.05.2012 служба в органах МВС) +1 рік 00 місяців 17 днів (з 19.03.2014 по 06.04.2015 служба в Збройних Силах України під час призову на військову службу під час мобілізації).
Згідно з розрахунком вислуги років ОСОБА_1 період, який зараховується на пільгових умовах: один місяць за три місяці становить становив 00 років 05 місяців 14 днів.
Слід зазначити, що позивач, обґрунтував свої вимоги посиланнями на попередню редакцію Постанови № 393, яка діяла на час його звільнення зі служби, та передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років, проте втратила свою чинність на момент звернення до відповідача із поданням про призначення пенсії, а тому не може бути застосована до спірних правовідносин.
Верховний Суд в постанові від 21.01.2026 по справі №380/25357/24 вказав, що вважає правильним підхід, відповідно до якого умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби до набрання чинності Постанови № 119, але звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII після набрання чинності зазначеної постанови, є наявність календарної вислуги років, без можливості обрахунку такої вислуги в пільговому обчисленні.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 грудня 2024 року у справі № 520/5695/23.
З тих же підстав колегія суддів вважає помилковим посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.10.2021 у справі № 805/3923/18-а та від 14.04.2021 у справі № 480/4241/18, оскільки останні сформовані на підставі іншого правового регулювання, а саме з урахуванням положень попередньої редакції Постанови № 393, яка була чинна до внесення змін Постановою № 119.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року № 755/10947/17 зазначено, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.
Колегія суддів не погоджується з доводами позивача про наявність у нього загальної вислуги більше 25 років, в яких він посилається на розрахунок вислуги років військовослужбовця від 23.08.2023, де вислуга була розрахована у спосіб сумування (додавання): календарного періоду служби, періоду пільгової вислуги та періоду роботи "у цивільних закладах", оскільки вказане суперечить вимогам Закону № 2262-XII в частині включення до вислуги років роботи, зазначеної у розділі 3 цієї довідки як «трудова діяльність у цивільних закладах».
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що судовим розглядом у справі №440/18735/23 досліджено наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 06.04.2015 №97, довідку УМВС №Д-435 від 27.10.2023, а також відомості трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 01.10.2010, за наслідками чого констатував, що станом на 06.05.2015 (день звільнення зі служби) календарна вислуга років ОСОБА_1 становила 16 років 04 місяці 22 дні (09 років 02 місяці 20 днів (з 01.08.1994 по 21.10.2003 служба в Збройних Силах України) + 06 років 01 місяць 15 днів (з 01.04.2006 по 14.05.2012 служба в органах МВС) +1 рік 00 місяців 17 днів (з 19.03.2014 по 06.04.2015 служба в Збройних Силах України під час призову на військову службу під час мобілізації)) та період, що також підлягав зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах становив 00 років 05 місяців 14 днів.
За висновком суду у справі №440/18735/23, станом на день звільнення зі служби 06.04.2015 ОСОБА_1 не набув право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки: 
- не мав вислуги років 22 календарних років, як цього вимагає п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ;
- не був особою з інвалідністю внаслідок війни та не досяг 45-річного віку відповідно до пункту "б" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ;
- не мав вислуги 20 календарних років, не займав посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років як це визначено пунктами "в" - "г" частини 1 статті 12 Закону №2262-XII.
Таким чином, судовим розглядом у справі №440/18735/23, встановлено, що позивач не має вислуги 20 календарних років, не займав посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, тому і не набув право на призначення пенсії за вислугу років на підставі пунктів "в" або "г" частини 1 статті 12 Закону № 2262-XII. 
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про залишення без задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .
Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі № 440/3001/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		А.О. Бегунц 	
Судді	   	Я.В. П`янова   В.Б. Русанова