РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/9872/25
Номер провадження 2/495/961/2026
20 квітня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі судового засіданні Тюпи Є.С.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду з позовом ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, у якому просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на: 1/2 частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , що складається у цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «Є», вбиральня літ. «Ж», споруди № 1-6; земельну ділянку площею 7,01 га, масив 4 ділянка 15, кадастровий номер 5120885600:01:001:0251, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 .
Той факт що ОСОБА_3 був батьком позивача, підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.1983 бюро РАГС м. Усть-Ілімськ Іркутська область, актовий запис за № 721.
02.09.2006 позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та після укладення шлюбу взяла прізвище « ОСОБА_5 ».
На день смерті спадкодавцеві належало: житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому: з житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», душу літ. «Є», вбиральні літ. «Ж», споруд № 1-6; земельна ділянка площею 7,01 га, масив 4 ділянка 15, кадастровий № 5120885600:01:001:0251, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільської ради Білгород – Дністровського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ОД № 026797, виданим 02 вересня 2002 року Білгород – Дністровською районною державною адміністрацією, зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 2846.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, в установлений законом строк, позивач подала до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвій С.М. заяву про прийняття спадщини. Іншим спадкоємцем на спадщину є ОСОБА_2 , колишня дружина ОСОБА_3 , яка також звернулася до нотаріуса із заявою, що вона приймає спадщину. Так як до спадково майна входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що був придбаний у період перебування у зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя.
Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано 30.05.1991.
Нотаріус не має можливості видати їй свідоцтво на спадщину за законом, так як у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, в зв`язку з чим вона і звернулася з позовом до суду.

Процесуальні дії у суді
Ухвалою судді від 29.12.2025 позовна заява була залишена без руху.
Ухвалою судді від 19.01.2026 по справі відкрито загальне позовне провадження; витребувано у приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої Світлани Максимівни інформацію або копію спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (спадкова справа № 20/2021).
Ухвалою суду від 09.03.3036 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

Підстави розгляду справи за відсутність учасників провадження
Позивач у судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Холудєєв Б.Є. подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2 , у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 7,0058 га, кадастровий номером 5120885600:01:001:0251, визнає у повному обсязі та заперечень не має.
Представник відповідача, Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, не з`явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . 
Той факт що ОСОБА_3 є батьком позивача, підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 , виданим 06.04.1983 бюро РАГС м. Усть-Ілімськ Іркутська область, актовий запис за № 721. 
02.09.2006 позивач уклала шлюб з ОСОБА_4 та після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_5 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 . 
Шлюб між батьками позивача був розірваний 30 травня 1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. 
На день смерті спадкодавцеві належало: житловий будинок АДРЕСА_1 , що складається в цілому: з житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г», сараю літ. «Д», душу літ. «Є», вбиральні літ. «Ж», споруд № 1-6, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.04.1987; земельна ділянка площею 7,01 га, масив 4 ділянка 15, кадастровий № 5120885600:01:001:0251, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІV-ОД № 026797, виданим 02 вересня 2002 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 2846.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Холудєєвої С.М. від 06.12.2024 № 322/01-16 на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельну ділянку необхідно надати правовстановлюючі документи на вищевказане нерухоме майно та документ, що підтверджує реєстрацію права власності ОСОБА_3 на зазначене нерухоме майно. 
06.02.2026 на виконання ухвали суду про витребування доказів від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Холудєєвої С.М. надійшла копія спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1951 року народження.
Відповідно до зазначеної спадкової справи встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
07.10.2021 звернулася ОСОБА_2 , яка зазначила, що помер її колишній чоловік, ОСОБА_3 .
До спадкового майна входить житловий будинок, зазначене спадкове майно набувалось у період перебування у зареєстрованому шлюбі та є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить надати свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя на зазначене нерухоме майно.

Нормативно-правове обґрунтування, релевантна судова практика та висновки суду
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.
Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.
Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 послалася на те, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно і ця обставина унеможливила отримання нею свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку.
У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), зазначено, що визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Подібні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 03 січня 2025 року у справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24).
Ефективним способом захисту прав спадкоємця, що прийняв спадщину, є вимога про визнання права власності на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів на нього.
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 липня 2024 року в справі № 204/8935/22 (провадження № 61-7194св24), від 25 вересня 2024 року в справі № 707/2877/22 (провадження № 61-2621св24), від 03 січня 2025 року в справі № 754/7860/22 (провадження № 61-13339св24) та інших.
ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, тобто є такою, що прийняла спадщину.
Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2 , так як житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 – набувався у період перебування у зареєстрованому шлюбі /04.04.1987 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку/.
На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 026797 виданого 02.09.2002 головою Білгород-Дністровської державної адміністрації Ради народних депутатів Скалі В.І. передано у приватну власність земельна ділянка площею 7,01 га в межах згідно з планом, що розташована на території Приморської сільської ради масив 4, ділянка НОМЕР_4 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Оскільки інших спадкоємців за законом чи заповітом немає, позовні вимоги в частині визнання права власності у порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку є обґрунтованими.
Щодо 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.
Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями:час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.
У зв`язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини (згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина друга статті 1274 ЦК України).
Таким чином, після смерті одного з подружжя відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого з подружжя в об`єкті, який є спільним сумісним майном, не входить до складу спадщини. Вказана позиція суду підтверджується постановою Верховного Суду України від 08 квітня 2020 року у справі № 130/2319/17-ц.
Судом встановлено, що вказаний житловий будинок був придбаний ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку 04.04.1987, тобто під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , тобто частки є рівними (1/2). 
Тому позивач ОСОБА_1 дійсно має право успадкувати 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст. 1220, 1223, 1225, 1268, 1269 ЦК України, ст. 76-81, 89, 95, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити у повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: 
1/2 частку житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , що складається у цілому з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 36,0 кв.м., літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», сарай літ. «Д», душ літ. «Є», вбиральня літ. «Ж», споруди № 1-6; 
земельну ділянку площею 7,01 га, масив 4 ділянка 15, кадастровий номер 5120885600:01:001:0251, що надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільськогосподарського виробництва та розташована на території Приморської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач – ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 )
Відповідач – Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області (код ЄДРПОУ: 05383649, місцезнаходження: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с-ще Сергіївка, вул. Незламності, 3).
Повний текст судового рішення складено 30.04.20266.

Суддя          Юлія ШЕВЧУК