КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1338/25
Провадження № 2/488/1203/25
РІШЕННЯ
Іменем України

22.12.2025 року          м. Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Щеглової Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Чемерової Н.Ю.,
за участю представника позивача адвоката Качана Р.Ю., відповідача ОСОБА_1 та її представника адвоката Щукіної Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

04.04.2025 до Корабельного районного суду міста Миколаєва надійшла вказана вище позовна заява ОСОБА_2 , подана його представником – адвокатом Качаном Романом Юрійовичем.
У позовній заяві позивач просив:
- зменшити заборгованість за аліментами, нараховану ОСОБА_2 відповідно до судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.12.2020 у справі № 488/3442/20 на суму 73 004,75 грн. за період з 02.09.2022 до 01.05.2024, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.09.2022 до 01.05.2024 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, отриманих за цей період.
В обґрунтування позову зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2020 у справі № 488/3444/20, та мають дитину – сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем.
На підставі судового наказу № 2-н/488/572/20 (справа № 488/3442/20) у межах виконавчого провадження № 76749998, з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 20.10.2020 і до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до розрахунку заборгованості за аліментами, станом на січень 2025 року її розмір становить 106 829,00 грн.
Однак, у період з 02.09.2022 до 11.05.2024 їх з відповідачкою син ОСОБА_3 проживав разом з позивачем, та перебував на його повному утриманні. Позивач за цей період не отримував від відповідачки жодних коштів у якості аліментів на утримання дитини. У зв`язку з чим, вважає, що заборгованість по аліментам за період у якому дитина проживала разом позивачем, має бути зменшена на 73 004,75 грн. Водночас, відповідачка має сплатити позивачеві аліменти на утримання дитини за цей же період у розмірі 1/4 від усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 01.09.2022 до 01.05.2024.
Посилаючись на викладене, позивач просив зменшити розмір заборгованості по аліментах на утримання дитини за період з 01.09.2022 до 01.05.2024 на суму 73 004,75 грн. та стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини за період з 01.09.2022 до 01.05.2024 у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу). 
Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14.04.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.
24.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідача – адвокатом Щукіною Наталією Олегівною. У відзиві відповідач проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначала, що поясненнями позивача та показаннями свідків не може доводитися факт виконання батьком своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання сина. Показання свідків не містять посилання на обставини, які б давали суду можливість дійти висновку про наявність підстав, які входять до предмету доказування у подібних правовідносинах. Позивачем не долучені до матеріалів справи квитанції, чеки та інші витрати, які були здійснені на утримання свого сина. Саме ці докази свідчили б про належне виконання батьком своїх батьківських обов`язків по утриманню дитини до її повноліття, що передбачено ст.180 СК України. В позовній заяві позивач зазначив, що він не отримував жодних коштів у якості аліментів від відповідачки за період з 20.10.2022 до 01.05.2024, однак сам він не виконував судовий наказ, яким з нього на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини і на січень 2025 року має заборгованість у розмірі 106 829 грн., хоча, як батько дитини, зобов`язаний забезпечувати інтереси та потреби свого сина, зумовлені його розвитком та станом здоров`я. При цьому, відповідач вважає, що відсутні виключні істотні обставини, які унеможливлюють виконання зобов`язання і дають право звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментам.
Крім того, зазначає, що у період з 26.06.2020 до 16.05.2024 відповідач ОСОБА_1 проходила військову службу за контрактом. Звільнена за сімейними обставинами. Під час служби відповідачка продовжувала виконувати свої батьківські обов`язки по утриманню та вихованню сина. За домовленістю з позивачем, на початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, з метою захисту життя та здоров`я неповнолітнього сина, батьки вирішили на певний час перевести сина до м. Одеси. В квітні 2023 року ОСОБА_4 було відкрито банківський рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для поповнення його рахунку. Знаючи про банківський рахунок сина, позивач жодного разу не направляв йому кошти в рахунок аліментів. В квітні 2023 року неповнолітній ОСОБА_5 переїхав до м. Миколаєва і по травень 2024 року проживав разом з рідною сестрою відповідачки - ОСОБА_6 .
Вказувала, що 01.06.2023 Корабельним районним судом міста Миколаєва ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком 1 рік. Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі 488/1360/24 від 22.05.2024, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.06.2023 і остаточно призначено 5 років 3 місяці позбавлення волі.
Враховуючи реальні обставини справи та докази, надані відповідачкою, вважає, що позивач не виконував свої батьківські обов`язки, вів протиправний образ життя, фактично дитина певний час проживала не з ним, а з бабусею, тому у позивача відсутні «інші обставини, що мають істотне значення» для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.07.2025 закрито підготовче провадження у вказаній справі, справа призначена до розгляду по суті.
Під час судового розгляду сторони підтримали доводи на обґрунтування своїх вимог та заперечень.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно і належним чином. Правом подати пояснення по суті позову не скористався.
У судовому засіданні 09.09.2025 судом були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – свідок ОСОБА_9 .
У судовому засіданні 10.12.2025, відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України, була оголошена перерва для складання судового рішення, повідомлено, проголошення рішення суду відкладене до 15.00 год. 22.12.2025.
Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, вивчивши письмові докази, наявні в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.03.2021 у справі № 488/3444/20 розірвано шлюб, зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (актовий запис № 593 від 14.12.2010) між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .
Згідно з інформацією про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні № 23055-000599145-037-08 від 08.03.2023, відповідно до відомостей Реєстру територіальної громади міста Миколаєва за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
З огляду на військовий квиток серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 26.06.2020 до 16.05.2024 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 .
Постановою державного виконавця Корабельного ВДВС у місті Миколаєві від 11.12.2024 відкрито виконавче провадження № 7649998 на виконання судового наказу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.10.2020 (виданого 04.12.2024) у справі № 488/3442/20 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.10.2020 і до повноліття дитини.
Згідно з розрахунком, складеним державним виконавцем Корабельного відділу ДВС, розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах у виконавчому провадженні № 76749998 станом на січень 2025 року складає 106 829 грн.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно з ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
Верховний Суд у постановах від 18.01.2018 у справі № 706/136/16-ц, від 25.06.2018 у справі № 753/23672/16-ц та від 27.02.2019 у справі № 307/1186/17 дійшов висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
Підставою для звільнення від заборгованості по аліментам у період з 02.05.2022 до 01.05.2024 та стягнення за цей же період аліментів з відповідачки позивач зазначає, що дитина проживала з ним – батьком, він самостійно утримував сина, а мати від утримання дитини ухилялася.
На підтвердження факту проживання ОСОБА_3 у період з 02.09.2022 до 01.05.2024 разом з позивачем він надав:
- характеристику, складену сусідами матері позивача ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 – ОСОБА_11 (кв. АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_12 (кв. АДРЕСА_4 ). У характеристиці зазначено, що ОСОБА_2 тимчасово мешкає з матір`ю ОСОБА_7 та сином ОСОБА_3 , у вересні звільнився з «НГЗ» та періодично підробляє різноробочим;
- заяву ОСОБА_8 , у якій зазначено, що у період з травня до грудня 2022 року малолітній ОСОБА_3 проживав як ВПО з батьком та бабою за адресою: АДРЕСА_5 , а з грудня 2022 року до квітня 2023 року – за адресою: АДРЕСА_2 ;
- заяву ОСОБА_13 , у якій зазначено, що родина ОСОБА_14 у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3 проживали у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , у період з червня до листопада 2022 року;
- заяву сусідів ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_6 : ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , у якій зазначено, що з листопада 2022 року до квітня 2023 року за вказаною адресою разом з ОСОБА_7 проживали її син ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 .
Допитана в судовому засіданні в якості свідка мати позивача ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 , також зазначали, що дитина проживала разом з бабою та батьком у період з квітня 2022 року до квітня 2023 року .
Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , рідна сестра відповідачки, підтвердила, зазначену у акті опитування особи за її згодою від 22.07.2025 інформацію про те, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_17 . Батько дитини участі у вихованні та утриманні сина не бере. З квітня 2023 року до травня 2024 року син сторін проживав разом зі свідком та її дітьми, а відповідач його утримувала. З травня 2024 року дитина постійно проживає з матір`ю.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам ст. 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Отже, у разі наявності однієї із істотних підстав, особа з якої стягуються аліменти на дитину/дітей, має право звернутися до суду у рамках позовного провадження з позовною заявою про звільнення від нарахованої заборгованості зі сплати аліментів.
Оцінивши наявні у справі докази, суд доходить висновку, що позивач не надав жодного належного і допустимого доказу, який би підтверджував, що є підстави для звільнення його від заборгованості зі сплати аліментів, нарахованої за період з 02.09.2022 до 01.05.2024.
Зокрема, позивач не довів, що у вказаний період дитина проживала саме з ним і він мав дохід, з якого утримував сина саме він одноосібно, а не інша особа, оскільки під час судового розгляду доведений факт проживання як позивача, так і дитини спільно з ОСОБА_7 – матір`ю позивача.
Не можуть бути визнані належним і допустимим доказом у цій справі і обставини на які посилається позивач, встановлені заочним рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.10.2022 у справі № 488/1364/22, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів з батька та стягнення аліментів з матері були задоволені, оскільки ухвалою суду від 24.04.2023 вказане заочне рішення було скасовано з призначенням справи в загальному поряду, а в наступному, ухвалою суду від 16.05.2024 за заявою позивача – залишено без розгляду. 
Крім того, з огляду на надані позивачем докази, він необґрунтовано зазначив спірний період як з 02.09.2022 до 01.05.2024, оскільки під час судового розгляду встановлено, і це підтверджуються доказами, що син сторін у період з травня 2022 року до квітня 2023 року проживав з матір`ю позивача ОСОБА_7 , спочатку в м. Одеса, а потім у належній ОСОБА_7 квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що з квітня 2023 року до травня 2024 року ОСОБА_18 проживав з тіткою – ОСОБА_6 . З огляду на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.05.2024 у справі № 488/1360/24, з 20.02.2024 ОСОБА_2 перебував під вартою та не міг виховувати або утримувати дитину.
Оскільки позивач не надав суду належних і допустимих доказів того, що аліменти за спірний період підлягають стягненню з відповідача саме на користь позивача, позовні вимоги в цій частині також є необґрунтованими та недоведеними належними і допустимими доказами.
За такого, суд дійшов висновку, що позивач не довів обставини, викладені на підтвердження позовних вимог, а тому в задоволенні позову належить відмовити у повному обсязі.
Суд залишає судові витрати за позивачем, оскільки у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись статтями 4, 13, 19, 81, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Учасники справи:
Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_7 ;
Третя особа Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 34993136, адреса: 54052, м. Миколаїв, вул. Океанівська, буд. 1-А.
Повне рішення суду складено 22 грудня 2025 року.

Суддя:           Я.В. Щеглова