П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25517/25 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючої судді – Казанчук Г.П.,
суддів – Єщенка О.В., Градовського Ю.М., Градовського Ю.М.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 420/25517/25 за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМЕКС» до Одеська митниця про зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «ФАСТІМЕКС» звернулось до суду із позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати відмову Одеської митниці, що оформлена листом від 12.06.2025 року №7.10-3/28-01-01/13/9243;
- зобов`язати Одеську митницю дозволити внести зміни до митної декларації від 14.04.2025 №25UA500020002606U6.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач просив зазначити Товар (вироби з чорних металів: DIN933 БОЛТИ З ШЕСТИГРАННОЮ ГОЛОВКОЮ ПОВ НА РІЗЬБА КЛАС МІЦНОСТІ "8.8" (поверхня обробка цинк), розміром(мм): 36x80-0,54 тис.шт. Використовуються у цивільному будівництві. Торгова марка METALVIS. Країна виробництва - Китай; CN. Виробник: "HisenerIndustrialCo., Ltd."), у графі Товар №6, оскільки цей товар не потребує сплати антидемпінгового мита за ставкою 32,47%.
Проте, листом від 12.06.2025 року №7.10-3/28-01-01/13/9243 Одеська митниця відмовила у виправленні допущеної помилки.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ФАСТІМЕКС” до Одеської митниці про зобов`язання вчинити дії - задоволено.
Визнано протиправним та скасовано відмову Одеської митниці, що оформлена листом від 12.06.2025 року №7.10-3/28-01-01/13/9243.
Зобов`язано Одеську митницю дозволити внести зміни до митної декларації від 14.04.2025 №25UA500020002606U6.
Стягнуто з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФАСТІМЕКС” судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4844,80.
Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року заяву представника позивача про розподіл судових витрат задоволено частково.
Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМЕКС» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.
Не погоджуючись із Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року, Одеська митниця подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Одеської митниці залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року у справі №420/25517/25 залишено без змін.
24 березня 2026 року судом отримано заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" про ухвалення додаткового судового рішення, в якій заявник просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень.
В заяві представник позивача зазначає, що розмір гонорару за складання та подачу відзиву на апеляційну скаргу (в тому числі, аналіз матеріалів справи і документів, поданих клієнтом та надання консультацій з даного предмету) адвокатом у цій справі складає 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп. Розмір визначено згідно з умовами додаткового договору від 20.07.2025 №44005631 до договору про надання правової допомоги від 06.12.2024 №45459926 та на підставі акту наданої правової допомоги від 22.01.2026.
30 березня 2026 року судом отримано заяву Одеської митниці, в якій відповідач просить суд зменшити розмір заявлених позивачем судових витрат, оскільки, гонорар представника позивача за надану правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. є завищеним, становить надмірний тягар для відповідача, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.
31 березня 2026 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС", в якій заявник просить відмовити у задоволенні вимог Одеської митниці та ухвалити додаткове рішення у справі та розподілити витрати на правничу допомогу адвоката між сторонами.
Дослідивши та проаналізувавши заяву та матеріали справи, колегія суддів вважає, що вищезазначена заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Для цілей розподілу витрат на професійну правничу допомогу, які належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина третя статті 132 КАС України), суд має встановити їх розмір на підставі поданих доказів і з уваги на приписи статті 134 КАС України визначити ту співмірну суму витрат, яка підлягатиме розподілу між сторонами.
Частина 7 статті 139, частини 3, 4 статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів.
Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду апеляційної інстанції про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим - з об`єктивною формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) - пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.
Колегія суддів враховує те, що позивач завчасно у відзиві на апеляційну скаргу, до ухвалення постанови у справі, заявив про попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи та надав відповідні докази.
Згідно з частинами першою та шостою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
В свою чергу, за правилами пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Положення частин першої та другої статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Висновуючись на аналізі наведених норм, колегія суддів зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Апеляційний суд приймає до уваги положення частини дев`ятої статті 139 КАС України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись, та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.
Положення процесуального законодавства покладають обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати на правову допомогу підтверджуються наступними документами: ордер на надання правничої допомоги; копія Договору про надання правової допомоги №45459926 від 06 грудня 2024 року; копія Додаткового договору №44005631 від 20.07.2025 року до договору про надання правової допомоги від 06.12.2024 року №45459926; копія акту наданої правової допомоги від 22 січня 2026 року; платіжна інструкція №42 від 23.01.2026 року.
У матеріалах справи наявний Договір від 06 грудня 2024 року про надання правової допомоги, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" в особі керівника виконавчого органу Горбач Олени Василівни (далі Клієнт) та Адвокатом Погорілцем Романом Васильовичем (далі за текстом Адвокат), за умовами якого адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень та в інтересах клієнта може здійснювати наступні види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів клієнта в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктом 5.2 Договору від 06.12.2026 року визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), порядок його сплати, визначаються сторонами в додатках до цього договору.
Згідно акту наданої правової допомоги від 22.01.2026 року, адвокат надав правову допомогу відповідно до додаткового договору від 20.07.2025 №44005631 до договору про надання правової допомоги від 06.12.2024 №45459926 згідно з розрахунком розміру гонорару адвоката за надання правової допомоги.
Детальний опис послуг та кількість часу, який було витрачено на надання правничої допомоги у вигляді складання процесуальних та інших документів: складання та подача відзиву на апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 у справі №420/25517/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМЕКС» до Одеської митниці про про зобов`язання вчинити дії: 2,5 години. Загальна кількість витраченого часу - 2,5 години. Розмір гонорару за надані послуги, виходячи кількості витраченого часу: 2,5 години * 4000,00 грн./година = 10 000,00 гривень, без ПДВ.
З платіжної інструкції №42 від 23 січня 2026 року, яку заявником надано до відзиву на апеляційну скаргу, вбачається Сплата гонорару згідно додаткового дог. Від 20.07.2025 №44005631 до договору про надання правової допомоги від 06.12.2024р. №45459926 у розмірі 10000 гривень.
Колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що зміст відзиву на апеляційну скаргу майже повністю повторює зміст позовної заяви.
З урахуванням зазначеного та розрахунку витрат часу, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн є непропорційним до предмета спору та складності справи.
Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження.
Оцінюючи характер правової допомоги у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справи, враховуючи, що вказані позивачем дії є єдиним процесом опрацювання та підготовки позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви, необхідних для обґрунтування правової позиції позивача у справі, з урахуванням заперечень відповідача, колегія суддів прийшла до висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, підлягають відшкодуванню в розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст. 134,139, 252, 311, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 р. у справі № 420/25517/25 за адміністративним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАСТІМЕКС» до Одеська митниця про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул.Івана та Юрія Лип,21-А, м.Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТІМПЕКС" (21 км. Старокиївської дороги, буд.38, м.Одеса, 65111, код ЄДРПОУ 45459926) витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: Г.П. Казанчук

Суддя: Ю.М. Градовський

Суддя: О.В. Єщенко