Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 707/1193/26
Провадження №2/711/32/26

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
08 червня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді: Позарецької С.М.,
при секретарі - Буйновській А.П.,
за участю позивача ОСОБА_1 
представника
відповідача за довіреністю Олабин Ю.І., Розпутньої І.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області із позовом до ГУ НП в Черкаській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Крім того, подане клопотання про поновлення строку на звернення до суду із цим позовом.
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 26.03.2026 справу за підсудністю направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.04.2026 поновлено строки на звернення до суду з даним позовом, визнано поважними причини пропуску таких строків; прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами параграфа 2 глави 11 КАС України.
Ухвалою суду від 26.05.2026 відмовлено у задоволенні заяви ГУ НП в Черкаській області про залишення позову без розгляду.
Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що постановою про адміністративне правопорушення від 10.03.2026 його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП. Позивач вважає дану постанову незаконною та необґрунтованою.
Так, як зазначено у позовній заяві, згідно з постановою, ОСОБА_1 , орієнтовно о 6 год. 25 хв., рухаючись на автомобілі «Ніссан» з номерним знаком НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Знам`янка біля ресторану «Отаман» по вул. Київське шосе, буд. 1, м. Корсунь-Шевченківський Черкаського району Черкаської області, був зупинений поліцейським Поляковим Ю.В, який повідомив, що зупинив транспортний засіб згідно із ст. 32 ч. 2 Закону «Про Національну поліцію». При цьому, знаку СТОП, чи ознак блокпосту на місці встановлено не було, на його запитання, чи можна зупиняти транспортні засоби за ст. 32 ч. 2 цього Закону, поліцейський Поляков Ю.В. змінив причину зупинки на ст. 35 п. 7 Закону «Про Національну поліцію». На прохання позивача ознайомити його з нормативно-правовими актами, що підтверджують обмеження руху на даній ділянці автодороги, поліцейський Поляков Ю.В. відмовився та почав погрожувати застосуванням силового затримання, так і не надавши жодних документів, що підтверджують його вимоги. В цей час, як вказує позивач, його дружина ОСОБА_2 , телефонувала на лінію «102» з повідомленням про порушення поліцейським його прав, через деякий час з нею зв`язався інший поліцейський для з`ясування обставин звернення, почувши це, поліцейський Поляков Ю.В. повідомив їм, щоб вони залишались на місці, бо він буде складати адміністративний протокол, при цьому, пішов зупиняти інші транспортні засоби. Через майже 30 хв., повернувшись до них без жодних адміністративних документів, поліцейський Поляков Ю.В. почав безпідставно вимагати документи, що посвідчують особу у його дружини ОСОБА_2 для складання адміністративного протоколу вже на неї, не вказавши жодної законної підстави для цього. Тоді, позивачем був зроблений дзвінок о 6 год. 53 хв. на лінію «102» зі скаргою на дії поліцейського Полякова Ю.В. Після дзвінка на лінію «102», поліцейський повідомив, що більше не затримує їх, при цьому, затримавши їх вже більше 50 хв. безпідставно.
Також позивач зазначає, що розгляду адміністративних справ в їхній присутності не відбувалось, жодних постанов не виносилось, від підпису він не відмовлявся, як вказано в постанові від 10.03.2026. Жодна з екстрених служб, як вказано в постанові поліцейським Поляковим Ю.В., на місце так і не прибула.
Позивач вважає, що поліцейський Поляков Ю.В. не мав жодної законної вимоги зупиняти транспортний засіб «Ніссан» з номерним знаком НОМЕР_1 для перевірки документів водія ОСОБА_1 та пасажира ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що дії поліцейського Полякова Ю.В. суперечили чинному законодавству, позивач вказує, що ними були зроблені повідомлення на лінію «102» та залишені скарги. Відтак, означені вище суб`єкти владних повноважень при винесенні рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтю 183 КУпАП діяли поза межами вимог чинного законодавства, оскільки відсутні докази, які б доводили факт порушення водієм Правил дорожнього руху.
Крім того, позивач стверджує, що його діях відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності, так як факту свідомого повідомлення неправдивої інформації спеціальним службам, що змушує їх даремно виїжджати на місце, зібраними та наданими органами Національної поліції доказами, відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, не доведено.
Таким чином, позивач просить суд скасувати постанову від 10.03.2026 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та закрити провадженні по адміністративній справі.
Відповідачем, через представника, подано відзив на позов, який прийнятий судом. Зазначено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2026 серії ГВА № 727129 ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 10.03.2026 близько 06:53 год. ОСОБА_1 , будучи на автодорозі Київ–Знам`янка біля ресторану «Отаман» по вул. Київське Шосе, буд. 1, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаського району Черкаської області, здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме, повідомив на лінію «102», що працівники поліції безпідставно його затримали.
Оцінивши докази у справі про адміністративне правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в у їх сукупності, врахувавши значення вчиненого правопорушення, заслухавши пояснення, поліцейський постановив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП.
Відповідно до аудіозаписів дзвінків на лінію «102», постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА № 727129 від 10.03.2026, а також відеозаписів з нагрудної бодікамери працівника поліції встановлено, що позивач, повідомляючи інформацію поліції, розуміє та усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї спеціальної служби.
Відповідно до аудіозапису зі спеціальної лінії «102» встановлено, що 10.03.2026 о 06:53 год. ОСОБА_1 зателефонував та повідомив, що працівники поліції безпідставно затримують його. Після чого, оператор повідомила ОСОБА_1 чекати реагування. Згідно з відеозаписом з нагрудної бодікамери вбачається, що 10.03.2026 капітан поліції ОСОБА_3 зупинив транспортний засіб, водієм якого був позивач, представився, повідомив, що ведеться відео-фіксація згідно зі ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» та попросив позивача надати військово-облікові документи для перевірки. На питання ОСОБА_1 щодо причини зупинки транспортного засобу та підстави перевірки вищевказаних документів, працівник поліції повідомив, що згідно із п. 7 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» (якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху) відбулася зупинка та згідно з ч. 2 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» (у період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах) поліцейський перевіряє документи особи.
Крім того, зазначено, що згідно з відеозаписом вбачається, що водію було надано для ознайомлення розпорядження військового командування, відповідно до якого працівники ТЦК та поліції перебували на автодорозі Київ-Знам`янка по вул. Київське Шосе, буд. 1, м. Корсунь-Шевченківський. 
Під час розмови з поліцейським, ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 (перебувала з ним в автомобілі), щоб вона подзвонила на спеціальну лінію «102». Згідно з аудіозаписом, ОСОБА_2 повідомила оператору, що військові та поліцейські незаконно зупинили транспортний засіб, водієм якого є її чоловік ОСОБА_1 , та, при цьому, працівник поліції не повідомив причину зупинки. Крім того, ОСОБА_1 скаржилася на поліцейського ОСОБА_3 , який зупинив їхній автомобіль та грубив заявниці. Оператор повідомила, щоб заявник очікувала реагування на дане повідомлення. Після перевірки військово-облікових документів та документу, що посвідчує особу, поліцейський повідомив ОСОБА_1 , що йому необхідно дочекатися реагування на їхнє повідомлення, а також, що відносно нього буде винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ознаками ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб». Позивач вказав, що буде чекати реагування на повідомлення та вищевказану постанову. Після чого, о 06:53 год. ОСОБА_1 зателефонував на спеціальну лінію «102» та повідомив, що працівники поліції безпідставно його затримують. О 07:00 год. працівник поліції повернувся до автомобіля позивача та просив надати документи ОСОБА_2 для складення адміністративних матеріалів, проте, документи остання не надала. ОСОБА_1 повідомив, що оскільки вони не затримані, то вони будуть їхати, у відповідь поліцейський повідомив, що постанова буде надіслана за адресою проживання. Відповідно до листа ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП від 10.03.2026 № 405432026 копія оскаржуваної постанови була направлена позивачу. Отже, сторона відповідача вважає позовні вимоги необгрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.
В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на доводи позову, наявні докази та письмові пояснення по суті справи.
В судовому засіданні представник відповідача просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи відзиву на позов та досліджені докази.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, переглянувши відеозапис, який здійснювався працівником поліції за допомогою бодікамери, прослухавши аудіозапис на службу «102», що надані відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:
встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2026 серії ГВА № 727129 ОСОБА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за те, що 10.03.2026 близько 06:53 год. ОСОБА_1 , будучи на автодорозі Київ–Знам`янка біля ресторану «Отаман» по вул. Київське Шосе, буд. 1, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаського району Черкаської області, здійснив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме, повідомив на лінію «102», що працівники поліції безпідставно його затримали.
Також у постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від її підпису. Відповідно до листа ВП № 1 Черкаського РУП ГУНП від 10.03.2026 №405432026 копія оскаржуваної постанови була направлена позивачу, яка отримана 23.03.2026 (вручено члену сім`ї), відповідно до даних трекінгу Укрпошта №R067119129599.
Під час розгляду справи досліджені повідомлення оператору на службу «102» №268357079 та №268357318 від 10.03.2026 про те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , відповідно, скаржилися на працівників поліції та військових, які зупинили їхню автівку на блокпосту, зі слів заявниці причину зупинки не повідомлено, а також скаржилися на працівника поліції Полякова, який зупинив їхнє авто та грубив заявниці. Також було повідомлено, що працівники поліції безпідставно затримують заявника.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Національну поліцію" поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.
Як передбачено ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення. У період дії воєнного стану та/або під час мобілізації (крім цільової) поліцейський має право вимагати в особи чоловічої статі віком від 18 до 60 років пред`явлення нею військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах.
Підстави для зупинення транспортного засобу визначені у статті 35 цього Закону.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Стаття 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Також передбачене стягнення - накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії особи спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Особа, яка вчиняє таке правопорушення, викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб, нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.
Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, зокрема і справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Отже, для вирішення питання про наявність (відсутність) адміністративного правопорушення необхідно по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, за результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що відсутні беззаперечні докази вважати, що ОСОБА_1 було вчинене правопорушення, що посягає на громадський порядок і громадську безпеку, яке передбачене ст. 183 КУпАП. При цьому, суд погоджується із доводами сторони відповідача про те, що незважаючи на те, що 10.03.2026 о 06-50 дзвінок на службу «102» був здійснений ОСОБА_2 (пасажир транспортного засобу), але з огляду на переглянуті відеозаписи події, він здійснений нею на прохання саме позивача ОСОБА_1 . Наступний дзвінок до служби «102» цього ж дня о 06-53 був здійснений вже самим ОСОБА_1 . Водночас, позивач, фактично, не погодився із діями працівника поліції та військового, які зупинили його транспортний засіб, незважаючи на відсутність обмежень та/чи заборон руху, запропонували йому надати документи, що посвідчують особу та військово-облікові документи і, як на переконання самого позивача, ними не було обґрунтовано законність зупинки його транспортного засобу, яким він керував, з огляду на норми законодавства. Тобто, як на думку суду, підстав вважати, що звернення ОСОБА_1 до служби «102» було направлене на зрив нормальної роботи поліції, що він бажав даремного (безпідставного) виїзду на місце виклику працівників цієї служби, під час розгляду судом даної справи не встановлено. При цьому, за результатами перегляду відеозапису, працівники поліції за викликами водія транспортного засобу та його пасажира до служби «102», не прибули, перевірка доводів ОСОБА_1 здійснена не була і постанову від 10.03.2026 відносно ОСОБА_1 було винесено працівником поліції Поляковим Ю.В., тобто особою дії якого оскаржувалися ОСОБА_1 до служби «102».
Досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про відсутність доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення.
За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, є недоведеним, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого оскаржувана позивачем постанова серії ГВА № 727129 від 10.03.2026 підлягає до скасування, а провадження по адміністративній справі щодо ОСОБА_1 закриттю провадження, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 286 КАС України суд, -
в и р і ш и в :
Позовні вимоги задовольнити.
Постанову серія ГВА № 727129 від 10.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу, - скасувати і провадження по адміністративній справі закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст судового рішення складений 08.06.2026.

Головуючий суддя С.М. Позарецька