Справа № 626/711/25
Провадження № 1-кп/626/70/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
  
04 червня 2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області
в складі: головуючого -судді ОСОБА_1 
за участю прокурора ОСОБА_2 
захисника ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 
секретаря ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Берестинського районноного суду матеріали кримінального провадження № 1202382300000033 від 15.03.2023 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Миколо-Комишувата Красноградського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 20.09.2024 Хортицьким районним судом м.Запоріжжя за ч.4 ст.190 КК України до 3 років позбавлення волі; 22.10.2024 року Московським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.190, ч.1 ст309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На початку 2023 року, але не пізніше 13.03.2023, ОСОБА_4 , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, вступив у злочинний зговір з невстановленою слідством особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки, з метою обернення його на свою користь за наступних обставин. На початку 2023 року, точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, але не пізніше 13.03.2023, ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В додатку "Телеграм" знайшов оголошення про те, що потрібні банківські карти різних банків та осіб з доступом до їх особового кабінету банківської карти, за що сплачували гроші в в сумі 1500 грн. Обвинувачений мав декілька банківських карт різних банків з доступом до особового кабінету, в кількості 10 одиниць, оформлених на інших осіб, які він раніше купив. ОСОБА_4 написав невстановленій в ході досудового розслідування особі, матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та надав декілька банківських карт з доступом до особового кабінету, метою їх використання не цікавився. Після чого, невстановлена в ході досудового розслідування особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, запропонувала обвинуваченому спільно працювати, роз`яснивши, що йому необхідно підшукувати банківські карти з доступом до особистого кабінету, переводити грошові кошти в крипто-валюту, тобто надсилати на крипто-біржі "брудні" гроші, а виводити та знімати "чисті" гроші або підшукувати осіб, які будуть знімати "брудні" грошові кошти в банкоматах, за що ОСОБА_4 отримував 15% від суми, яка проводилася по банківській карті, на що ОСОБА_4 погодився. 
13.03.2023 обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, повторно, за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно досудового розслідування якої виділено в окреме кримінальне провадження, тобто групою осіб, з корисливих мотивів, з
метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчиненого протиправного діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом шахрайського заволодіння грошовими коштами невідомих осіб обманним шляхом, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , зателефонував ОСОБА_6 . Не будучи обізнаним про протиправні наміри обвинуваченого, ОСОБА_6 надав йому номер банківської карти АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 .
Після цього, 13.03.2023 о 14 - годині 30 хвилині, невстановлена в ході досудового розслідувания особа, матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження , шляхом незаконного використання електронно-обчислювальної техніки, спілкуючись по мобільному зв`язку з потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від імені працівника АТ КБ "ПриватБанку", ввівши його в оману, щодо роботи з запобігання блокування банківської карти потерпілого, переконав потерпілого здійснити переказ своїх грошових коштів , який було здійснено потерпілим ОСОБА_7 трьома транзакціями на загальну суму 62200 грн., а саме: 13.03.2023 о 14:39 годин перерахування на суму 24400 грн., 13.03.2023 о 14:40 годин перерахування на суму 22250 грн., 13.03.2023 о 14:41 годин перерахування на суму 15550 грн. на банківську карту АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я ОСОБА_6 . 
Обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, зателефонував ОСОБА_6 з проханням перерахувати з його банківської карти АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , отримані переказом грошові кошти трьома транзакціями
на суми 24350 грн. (комісія 50 грн.), 22200 грн. (комісія 50 грн.), 15500 грн. (комісія 50 грн.) на банківські карти № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що ОСОБА_6 і виконав , не будучи обізнаним у злочинних намірах ОСОБА_4 .
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 разом з невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали досудового розслідування відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 у сумі 62200 грн., чим спричинили матеріальний збиток останньому на зазначену суму.
У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4  у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023),  визнав повністю. Не оспорював факти викладені в обвинувальному акті та показав, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення за обставин, наведених у обвинувальному акті.
Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд вважає доведеним, що обвинуваченийОСОБА_4  на початку 2023 року, але не пізніше 13.03.2023, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023), тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електроннообчислювальної техніки, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене за ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023) є тяжким злочином. 
Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4  був раніше неодноразово засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, не працює, іншою суспільно корисною працею не займається.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачений ОСОБА_4 зазначив про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене, визнав свою винуватість у скоєному злочині. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції чинній до 11.08.2023) у виді позбавлення волі.
Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Московського районного суду м. Харків від 22.10.2024 року за ч. 3 ст. 190 КК України ( у редакції до 11.08.2023), ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі .
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що остаточне виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, згідно положень ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Московського районного суду м. Харків від 22.10.2024 року, з врахуванням тяжкості вчиненого, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, позиції сторони обвинувачення, захисту висловлену під час судових дебатів. Таке покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався. Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з часу його затримання, тобто з 14.02.2024 року. Витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні.
При вирішення питання про скасування арешту майна, накладеного згідно з ухвалою Київського районного суду м. Харків від 07.01.2025, суд керується ч. 4 ст. 174 КПК України, згідно з якою суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Враховуючи зазначене арешт майна підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції чинній до 11.08.2023) .
Призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції чинній до 11.08.2023) покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Визначити покарання ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та за вироком Московського районного суду м.Харків від 22 жовтня 2024 року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 14.02.2024.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирався.
Арешт на майно, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харків від 07.01.2025 ( справа №953/8483/23 провадження №1-кс/953/184/25) - скасувати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Берестинський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Суддя