ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 травня 2026 року	справа № 380/4582/26	
м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області. 
Обставини справи.
До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026 за № 7487/13-01-24-09 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у загальної сумі 188 249,00 грн (в т.ч. 150599,00 грн податок на доходи фізичних осіб та 37650,00 грн штрафних санкцій);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026 № 7491/13-01-24-09 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір у загальної сумі 15 688,00 грн (в т.ч. 12550,00 грн військового збору та 3138,00 грн штрафних санкцій);
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026 № 7494/13-01-24-09 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 1020,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026 № 7526/13-01-24-09 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у сумі 340,00 грн за платежем податок на доходи фізичних осіб.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними, винесеними з порушенням норм матеріального права та підлягають скасуванню, оскільки висновки контролюючого органу про нібито отримання нею у 2023 році іноземного доходу від британської компанії «Fenix International Ltd» (платформа OnlyFans) у сумі 836 661,42 грн ґрунтуються виключно на бездоказових припущеннях. Позивач наголошує, що в основу Акта перевірки покладено лише один документ – лист ДПС України від 05.09.2025 р. № 21688/7/99-00-24-04-03-07, який за своєю правовою природою є лише носієм внутрішньої податкової інформації, а не належним первинним бухгалтерським чи фінансовим документом, що беззаперечно підтверджує факт нарахування та виплати доходу. 
Крім того, податковим органом під час перевірки взагалі не встановлено наявності у позивача банківських рахунків, на які б могли зараховуватись відповідні кошти, не досліджено рух коштів та не проведено зустрічних звірок. З огляду на те, що позивач заперечує сам факт отримання будь-якого іноземного доходу у 2023 році, вона стверджує, що у неї відсутній об`єкт оподаткування, а отже, і законодавчо встановлений обов`язок подавати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи та сплачувати відповідні податки (ПДФО та військовий збір). Відповідно, за відсутності факту здійснення господарських операцій, у позивача відсутні й первинні документи, що робить застосування до неї фінансових санкцій за їх ненадання під час перевірки абсолютно безпідставним та таким, що порушує принцип презумпції правомірності рішень платника податків.
Ухвалою від 19.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки дана справа відповідає критеріям справи незначної складності.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, наполягаючи на правомірності своїх дій. Свою позицію суб`єкт владних повноважень мотивує тим, що діяв виключно в межах компетенції, на підставі та у спосіб, визначені нормами Податкового кодексу України. Контролюючий орган зазначає, що законною підставою для призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача стала офіційна податкова інформація, отримана від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Цей обмін інформацією відбувся на міждержавному рівні відповідно до статті 27 Конвенції про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням (набула чинності 11.08.1993 р.) та Багатосторонньої конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах. Отримана по офіційних каналах інформація містила конкретні та деталізовані дані (ідентифікацію особи, суму, джерело) про те, що позивач у період з 01.01.2023 по 31.12.2023 отримала дохід від «Fenix International Ltd» у сумі 836 661,42 грн.
Спростовуючи аргументи позивача щодо відсутності відомостей про рух коштів на рахунках в українських банках, відповідач у відзиві обґрунтовано зазначив, що специфіка діяльності на міжнародних цифрових платформах полягає у тому, що доходи часто зараховуються на іноземні банківські рахунки, міжнародні електронні гаманці, платіжні агрегатори (на кшталт Payoneer, Paxum тощо) або конвертуються безпосередньо у віртуальні активи (криптовалюту). Такі сучасні фінансові інструменти об`єктивно унеможливлюють пряме відображення транзакцій у національній банківській системі України та не можуть бути відстежені звичайними банківськими виписками вітчизняних фінансових установ. Проте, ця обставина жодним чином не скасовує самого факту нарахування та виплати доходу позивачу, що достовірно підтверджено офіційним податковим органом іноземної юрисдикції. Відповідач також акцентував увагу суду на тому, що позивач умисно ухилилася від співпраці з контролюючим органом, проігнорувавши вимогу надати пояснення та відповідні документи під час перевірки.
У відповіді на відзив позивач не погодилася з позицією контролюючого органу та вказала на істотні суперечності у доказах, наданих самим суб`єктом владних повноважень. Зокрема, позивач акцентувала увагу суду на тому, що долучений відповідачем до відзиву ключовий доказ – лист Податкової та митної служби Великої Британії (HMRC) від 02.09.2024 р. – прямо та недвозначно стосується масивів інформації виключно за 2020-2022 роки. З цього випливає, що в матеріалах перевірки та в матеріалах судової справи взагалі відсутні будь-які первинні документи чи офіційні повідомлення від іноземних компетентних органів щодо факту отримання нею доходу саме у 2023 звітному році. 
На думку позивача, ця обставина беззаперечно свідчить про те, що висновки податкового органу щодо наявності у неї оподатковуваного доходу за 2023 рік є суто гіпотетичними та бездоказовими, а відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесених ним індивідуальних актів (відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України).
30.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі. У поданих поясненнях контролюючий орган заперечив доводи позивача щодо відсутності інформації за 2023 рік на момент проведення перевірки. Відповідач пояснив, що ДПС України двома окремими листами направляла податкову інформацію, отриману від компетентного органу Сполученого Королівства: спочатку листом від 02.10.2024 № 27331/7/99-00-24-04-03-07 надано дані за 2020– 2022 роки, а згодом, листом від 05.09.2025 № 21688/7/99-00-24-04-03-07, у межах міжнародного співробітництва додатково надано інформацію саме за 2023 рік. При цьому лист за 2023 рік містив пряму вказівку на необхідність врахування рекомендацій з попереднього листа, що підтверджує їхній взаємозв`язок. Крім того, відповідач просив суд при вирішенні спору врахувати правову позицію, викладену в постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2025 року по справі № 560/4741/25, у якій суд апеляційної інстанції у подібних правовідносинах щодо оподаткування доходів з платформи OnlyFans підтримав позицію контролюючого органу.
Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку відповідно до ч. 1 ст. 258 КАС України.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінив надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням у їх сукупності, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок та
в с т а н о в и в :
Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі підпункта 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункта 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункта 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, а також статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 , про що 29.01.2026 року складений Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 4210/13-01-24-09-08/3764401261. 
У ході перевірки, яка охоплювала період фінансово-господарської діяльності з 01.01.2023 по 31.12.2023 року, контролюючим органом опрацьовано та використано офіційну податкову інформацію, отриману в рамках міжнародного співробітництва. 
Зокрема, згідно з даними, наведеними у листі Державної податкової служби України від 05.09.2025 року № 21688/7/99-00-24-04-03-07, позивач у досліджуваному 2023 році отримала іноземний дохід від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» (платформа для створення контенту OnlyFans). Загальна сума отриманого іноземного доходу склала 836 661,42 грн.
Судом встановлено, що всупереч вимогам податкового законодавства України, ОСОБА_1 жодним чином не задекларувала вказаний дохід. Позивач не подала до контролюючого органу обов`язкову річну податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік, чим фактично приховала наявний об`єкт оподаткування. 
Як наслідок, нею не здійснене самостійне нарахування податкових зобов`язань та не сплачено до державного бюджету належні суми податку на доходи фізичних осіб (ПДФО) і військового збору.
Окрім цього, матеріалами перевірки зафіксовано, що контролюючий орган вживав належних заходів для отримання від платника відповідних пояснень та підтверджуючих документів. 
Незважаючи на отримане офіційне повідомлення з чіткою вимогою надати первинні документи, які пов`язані з нарахуванням, виплатою та отриманням зазначених доходів, позивач проігнорувала цей обов`язок. 
Первинні документи до перевірки нею так і не були надані, що було документально зафіксовано податковим органом у відповідному акті про ненадання документів для проведення перевірки від 21.01.2026 року № 149/13-01-24-08-03/3764401261.
Беручи до уваги виявлені та зафіксовані в Акті перевірки порушення вимог податкового законодавства, відповідачем 23.02.2026 року винесено податкові повідомлення-рішення:
№ 7487/13-01-24-09, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування» на загальну суму 188 249,00 грн (з яких 150 599,00 грн – сума податкового зобов`язання, 37 650,00 грн – сума штрафних санкцій);
№ 7491/13-01-24-09, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «військовий збір» на загальну суму 15 688,00 грн (з яких 12 550,00 грн – сума військового збору, 3 138,00 грн – сума штрафних санкцій);
№ 7494/13-01-24-09, яким до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1 020,00 грн за порушення встановленого порядку зберігання та ненадання до перевірки первинних документів;
№ 7526/13-01-24-09, яким до платника податків застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 340,00 грн за неподання у встановлений законом строк податкової декларації про майновий стан і доходи.
Не погоджуючись з висновками акта перевірки та спірними рішеннями суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль – система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Нормами статті 79 ПК України визначені особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. 
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Згідно з пунктом 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Положеннями пункту 42.2 статті 42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно з приписами пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, законодавством встановлений обов`язок контролюючого органу повідомити платника податків про дату початку та місце проведення перевірки, а платнику, в свою чергу, гарантується право оскаржувати рішення контролюючого органу про проведення перевірки стосовно нього. Реалізація такого права за відсутності обов`язку у контролюючого органу повідомляти про перевірку до її проведення була б неможливою. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення перевірки та копії наказу про проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Пунктом 78.1 статті 78 ПК України встановлені підстави для проведення документальних позапланових перевірок, серед яких наявні такі підстави, як:
- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1);
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (підпункт 78.1.2).
З аналізу цих норм слідує, що проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних, є процедурним заходом зі збору податковим органом інформації щодо дотримання платником законодавства у межах податкового контролю.
Як слідує з матеріалів перевірки та отриманої податкової інформації, платник податків – фізична особа ОСОБА_1 у період 2023 року отримала іноземний дохід (від британської компанії «Fenix International Ltd»). Згідно з нормами Податкового кодексу України, зазначений дохід підлягав обов`язковому включенню до загального річного оподатковуваного доходу та відображенню у податковій декларації про майновий стан і доходи, яку позивачем за звітний період подано не було.
З наведеного суд висновує про наявність в спірному випадку передбачених п.п. 78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України підстав для проведення позапланової невиїзної перевірки.
З урахуванням встановлених обставин справи, аналізу норм матеріального права та досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку, що у контролюючого органу були наявні достатні та законні правові підстави для призначення і проведення документальної перевірки позивача.
Надаючи правову оцінку твердженням позивача про те, що контролюючий орган порушив порядок отримання податкової інформації від компетентного органу Сполученого Королівства (що слугувала підставою для призначення перевірки), зокрема, вимоги пунктів 3 та 6 Порядку обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 16.04.2022 № 118), суд зазначає наступне.
Позивач зауважує на дефектності самої процедури збору податкової інформації. Вона наголошує, що направлений до компетентного органу Сполученого Королівства спеціальний запит був позбавлений будь-якої конкретизації щодо її особи та не містив опису фактів чи обставин, які б давали обґрунтовані підстави підозрювати її у діях чи бездіяльності, що призвели до несплати податків чи нанесення шкоди бюджету. Позивач стверджує, що запит контролюючого органу мав ознаки так званої «фішингової експедиції» (масового пошуку даних), оскільки був спрямований на отримання загальної, неперсоніфікованої інформації про всіх громадян України, які співпрацювали з британською компанією «Fenix International Ltd» (платформа «OnlyFans») протягом відповідних років. На цій підставі позивач просить суд не брати до уваги отриману інформацію як належний доказ у справі.
Відповідно до підпункту 72.1.4 пункту 72.1 статті 72 ПК України до податкової інформації відноситься інформація від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів.
Приписами підпункту 53 1.4 пункту 53 1 підрозділу 10 Перехідні положення ПК України встановлено, що не вважається податковою інформацією, яка може бути використана контролюючим органом для визначення суми податкових зобов`язань платника податків, отримана контролюючим органом від іноземних компетентних органів відповідно до Багатосторонньої угоди CRS, та яка стосується фінансового рахунку або рахунків громадянина України, відкритих у фінансових установах іноземних юрисдикцій, якщо сукупний залишок або вартість усіх фінансових рахунків, власником яких є одна особа - громадянин України, не перевищує еквівалент 250 тисяч доларів США станом на 31 грудня календарного року, який припадає на період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2024 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX.
20.03.2023 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2970-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» (далі - Закон), який набрав чинності 28.04.2023.
З 01.07.2023 Закон вимагає від підзвітних фінансових установ України застосовувати заходи належної перевірки до фінансових рахунків для встановлення того, чи є рахунки підзвітними. Якщо рахунок є підзвітним, фінансова установа зобов`язана включити відомості про рахунок до звіту про підзвітні рахунки, та подати цей звіт до Державної Податкової служби України.
Таким чином, нові вимоги щодо перевірки фінансових рахунків та подання за ними звітності до ДПС застосовуються до чотирьох категорій організацій, визначених розділом VII Загального стандарту звітності CRS: депозитарна установа (банки, кредитні спілки, та ін.); кастодіальна установа (депозитарні установи, що здійснюють депозитарну діяльність, номінальні утримувачі); інвестиційна компанія (інвестиційні форми, інститути спільного інвестування, компанії з управління активами та ін.); визначена страхова компанія (страховики, недержавні пенсійні фонди).
Відповідно до підпункту 83.1.2. пункту 83.1 статті 83 ПК України, матеріали, які є підставами для висновків під час проведення перевірок є податкова інформація.
Для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності також використовується інша інформація, оприлюднена відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку, а також інформація, наведена у скарзі покупця (споживача) щодо порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій (підпункт 72.1.6. пункту 72.1. статті 72 ПК України).
Також, норми статті 72 ПК України визначають право контролюючого органу на отримання та використання у своїй діяльності інформації від банків та інших фінансових установ.
Державною податковою службою України у порядку, передбаченому Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 (далі - Конвенція) та Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах зі змінами, внесеними Протоколом про внесення змін і доповнень до Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах від 27.05.2010, яка ратифікована Верховною Радою України із застереженням Законами України від 17.12.2008 №677 - VI та від 11.01.2013 №21 - VII та є чинною з 01.07.2009 (зі змінами - з 01.09.2013) направлено запити про отримання від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії інформації щодо отримання доходів фізичними особами - резидентами України від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans.
Аналізуючи правові підстави та механізми міжнародного обміну даними, суд зазначає, що відповідно до положень статті 5 («Обмін інформацією на прохання») Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах, на офіційне прохання запитуючої держави запитувана держава зобов`язана надати будь-яку податкову інформацію, що визначена у статті 4 цієї Багатосторонньої конвенції та яка безпосередньо стосується конкретних осіб чи фінансових операцій.
Реалізуючи вказані міжнародно-правові гарантії, Державна податкова служба України діяла на підставі двосторонньої Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на доходи і на приріст вартості майна, яка набрала чинності 11.08.1993 року.
Окрім міжнародних договорів, процедура отримання таких даних на національному рівні була чітко регламентована Порядком обміну податковою інформацією за спеціальними письмовими запитами з компетентними органами іноземних країн (затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.11.2012 № 1247, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.12.2012 за № 2171/22483).
Саме у відповідності до сукупності вищезазначених міжнародних угод та національних нормативно-правових актів, ДПС України офіційними каналами отримала від компетентного податкового органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії відповідну податкову інформацію. Вказані матеріали безпосередньо стосувалися фактів одержання фізичними особами – резидентами України доходів від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» (який здійснює адміністрування платформи для створення контенту «OnlyFans») за період 2020-2022-2023 років.
Статтею 22 Конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах визначено, що з будь якою інформацією, отриманою Стороною згідно із конвенцією, поводяться як з таємною, така інформація захищається так само, як інформація, отримана відповідно до внутрішнього законодавства цієї Сторони, настільки, наскільки це є необхіднім для забезпечення необхідного рівня захисту особових даних, відповідно до гарантій, які можуть зазначатися Стороною, яка надає інформацію, та які вимагаються відповідно до її внутрішнього законодавства. Така інформація в будь-якому разі розголошується лише особам або органам (зокрема, судам та адміністративним чи наглядовим органам), які причетні до оцінки, збору або стягнення податків цієї Сторони, до здійснення виконавчих заходів або кримінального переслідування стосовно податків цієї Сторони чи до прийняття рішень за апеляціями стосовно податків цієї Сторони, чи до нагляду за зазначеним вище. Ця інформація може використовуватися лише особами чи органами, зазначеними вище, і тільки для цих цілей. Незважаючи на положення пункту 1 статті 22 Багатосторонньої конвенції, вони можуть розголошувати її під час відкритого судового розгляду або в судових рішеннях, які стосуються таких податків.
Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Порядок обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних країн, затверджений наказом Мінфіна від 16.04.2022 №118 ( далі - Порядок №118).
Порядок №118 спрямований на забезпечення ефективного обміну податковою інформацією з компетентними органами іноземних держав за спеціальними запитами про надання податкової інформації.
Згідно з підпунктом 51 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 №227, Державна податкова служба України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює взаємодію та обмін інформацією з компетентними органами іноземної юрисдикції згідно із законодавством, міжнародними договорами України.
На сьогодні між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії здійснюється обмін податковою інформацією відповідно до положень таких міжнародних договорів.
Відповідно до пункту 11 Умов обслуговування, які оприлюднені на сайті, користувачі (далі - Творці), які налаштували свій обліковий запис OnlyFans для публікації вмісту для перегляду шанувальниками, відповідають за свої податкові справи та гарантують, що повідомили та будуть повідомляти в майбутньому про всі платежі, які вони отримують у зв`язку із використанням OnlvFans. відповідному податковому органу у їх юрисдикції, як цього вимагає закон. Творці самостійно несуть відповідальність за своєчасне подання податкових декларацій та сплату будь - яких податків з їх доходів на OnlyFans.
Британський суб`єкт господарювання «Fenix International Ltd» надає свою платформу OnlyFans для монетизації контенту, який надається особисто українським Творцям, за можливість монетизації свого контенту комісія OnlyFans становить 20% від суми доходу.
Для отримання доходу на платформі OnlyFans створюється акаунт, система пропонує пройти верифікацію.
Щоб пройти верифікацію, вибирають країну і вказують рік особи, неповнолітні не допускаються до верифікації та роботи з майданчиком. Для верифікації використовують будь - який офіційний документ: закордонний паспорт, ID картка, водійські права тощо. Після чого проводиться порівняння фото онлайн та фото з документа. Після завершення процедури верифікації Творець приєднується до OnlyFans. Потім у розділі «Банківська операція» в налаштуваннях акаунта додаються реквізити банківського рахунку для отримання доходу. З платформи гроші автоматично надходять до платіжної системи, а звідти перераховуються на банківську картку.
При реєстрації у будь - якій платіжні системі необхідно підготувати банківську картку та встановити з`єднання з інтернет - банкінгом, забезпечивши необхідний баланс для верифікації. Першим кроком є введення основних даних - імені, прізвища, країни, валюти рахунку та електронної адреси. Важливо вибрати валюту рахунку та пароль. Для забезпечення безпеки необхідно ввести номер мобільного телефону та отримати перевірчий код. Це ефективно захищає офіційні дані та унеможливлює несанкціонований доступ. При введенні особистих даних до платіжної системи Творці вказують адресу, місто, поштовий індекс та дату народженні, забезпечуючи відповідність з інформацією у паспорті. Реєстрація в платіжній системі завершується створенням пін - коду для максимального захисту рахунку. Цей фінальний захід забезпечує конфіденційність фінансових операцій та гарантує безпеку користування платіжною системою.
Згідно з пунктом 1 статті 27 Конвенції компетентні органи Договірних Держав обмінюються інформацією, яка є очікувано значимою для виконання положень цієї Конвенції або адміністрування чи виконання національних законів, що стосуються податків будь - якого виду та визначення, які стягуються від імені Договірних Держав або їхніх адміністративно - територіальних одиниць, або місцевих органів влади тієї мірою, якою оподаткування, згідно з такими законами, не суперечить цій Конвенції.
Відповідно до пункту 2 статті 27 Конвенції будь - яка інформація, одержана Договірною Державою відповідно до пункту 1, вважається конфіденційною так само, як і інформація, що одержана відповідно до національного законодавства цієї Держави, вона може розкриватися тільки особам або органом влади (у тому числі судам і адміністративним органам), які займаються нарахуванням або збором, примусовим стягненням податків, зазначених у пункті 1, або судовим розслідуванням, або розглядом апеляцій стосовно таких податків, або наглядом за вищенаведеним. Такі особи або органи використовують інформацію тільки з цією метою. Вони можуть розкривати інформацію під час відкритого судового засідання або в тексті судових рішень.
Надаючи правову оцінку твердженням позивача про бездоказовість висновків контролюючого органу, суд зазначає наступне.
Як достовірно встановлено судом, підставою винесення оскаржуваних рішень слугувала інформація, доведена листом Державної податкової служби України № 21688/7/99-00-24-04-03-07 від 05.09.2025 року. Зі змісту цього листа та доданих до нього матеріалів встановлено, що ДПС України отримала офіційну податкову інформацію від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії (HMRC) щодо доходів, отриманих громадянами України від британської компанії «Fenix International Ltd» (платформа OnlyFans) у 2023 році.
Цей міжнародний обмін податковою інформацією відбувся у відповідності до положень чинної Конвенції між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням (ратифікованої Верховною Радою України), а також Багатосторонньої конвенції про взаємну адміністративну допомогу в податкових справах.
На виконання своїх функцій, передбачених статтею 72 ПК України, та з метою інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності, ГУ ДПС у Львівській області отримало та опрацювало зазначену інформацію. Згідно з доданими до листа ДПС України матеріалами (в тому числі офіційним повідомленням від HMRC), у переліку фізичних осіб, які отримували дохід від платформи OnlyFans, чітко ідентифіковано позивача – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). У вказаному офіційному документі конкретизовано, що впродовж 2023 року позивач отримала дохід за створення контенту на платформі у загальному розмірі 836 661,42 грн (в еквіваленті перерахунку з валюти надходження).
Суд особливо наголошує, що висновки контролюючого органу про факт отримання позивачем доходу ґрунтуються не на припущеннях (як хибно стверджує позивач), а на офіційному документі міжнародного рівня – відповіді податкового органу іноземної держави (Великої Британії). Зазначена міжнародна інформація містить усі необхідні реквізити для персоніфікації: дані позивача, відомості про джерело походження коштів («Fenix International Ltd») та точну суму доходу. Ці дані є прямим та беззаперечним підтвердженням факту діяльності позивача на платформі OnlyFans та отримання нею відповідних виплат.
Відповідно до приписів підпункту 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 та пункту 72.1 статті 72 ПК України, інформація, що надійшла від податкових та митних органів інших держав в установленому міжнародними договорами порядку, має статус офіційної податкової інформації. Вона є самостійною, повноцінною та достатньою підставою для формування висновків контролюючого органу під час проведення перевірок.
Слід зауважити, що чинний Податковий кодекс України не містить жодних імперативних вимог щодо обов`язку українських контролюючих органів додатково витребовувати чи отримувати первинні бухгалтерські документи (договори, акти, інвойси тощо) безпосередньо від іноземної компанії-нерезидента (джерела виплати), якщо інформація про доходи вже отримана офіційними каналами від компетентного державного органу відповідної юрисдикції. Сам факт отримання таких даних від уповноваженого органу іншої держави є достатнім доказом у розумінні податкового законодавства.
Таким чином, інформація, отримана на підставі міжнародного обміну від компетентного органу Сполученого Королівства, яка містить конкретні та персоніфіковані дані про позивача (ідентифікаційні дані, суму та період доходу), повністю підпадає під законодавче визначення «податкової інформації», є належним та допустимим доказом, а її використання відповідачем під час перевірки було абсолютно правомірним, законним та виправданим.
Надаючи правову оцінку запереченням позивача щодо відсутності у відповідача інформації саме за 2023 рік (через те, що долучений до відзиву лист стосується 2020-2022 років), суд вважає за необхідне врахувати додаткові пояснення контролюючого органу від 30.04.2026 року. 
Судом встановлено, що передача міжнародної податкової інформації від ДПС України до ГУ ДПС у Львівській області здійснювалася поетапно: інформація за 2020-2022 роки була направлена листом від 02.10.2024 № 27331/7/99-00-24-04-03-07, а інформація безпосередньо за звітний 2023 рік надійшла окремим листом від 05.09.2025 № 21688/7/99-00-24-04-03-07. Оскільки в листі від 05.09.2025 містилося посилання на необхідність врахування алгоритмів (рекомендацій) з попереднього листа, відповідач цілком логічно долучив обидва документи до матеріалів перевірки. 
Таким чином, доводи позивача про те, що податковий орган виносив оскаржувані рішення на підставі інформації за інші податкові періоди, повністю спростовуються матеріалами справи, які підтверджують наявність конкретизованої інформації від іноземного компетентного органу щодо доходів ОСОБА_1 саме за 2023 рік.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада України прийняла Закон України від 03 березня 2022 року № 2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 7 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).
Цим Законом підрозділ 10 розділу XX ПК України доповнений пунктом 69, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.
Підпунктами 69.1, 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що в разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема, щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, встановленої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, - платники податків звільняються від визначеної цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Для платників та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
У подальшому Законом України від 24 березня 2022 року № 2142-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» внесено зміни до підпункту 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України, а саме: слова «трьох місяців» замінено словами «шести місяців».
Цими змінами в законодавство не була зупинена дія положень пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.
Наведене вище вказує на те, що з 07 березня 2022 року фактично діяли дві норми, які визначали критерії звільнення від відповідальності за порушення, вчинені на час воєнного стану.
Так, пункт 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачав безумовне звільнення від відповідальності у вигляді штрафних санкцій за вчинення порушень протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, крім конкретно визначених порушень. До таких винятків належали порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу, обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, цільового використання пального, спирту етилового платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку, порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
Натомість підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України на той час звільняв від відповідальності за недотримання фактично всіх передбачених податковим законодавством обов`язків тих платників податків, які не мають можливості виконувати свої обов`язки у сфері оподаткування, але виконали їх до спливу шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Обидві зазначені норми фактично мали однаковий предмет регулювання, з урахуванням відмінностей у періодах вчиненого правопорушення. Втім, є відмінності у колі суб`єктів, на яких вони поширюються, та в умовах звільнення від відповідальності. Норми підпункту 69.1 передбачали, що звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних надається платникам лише за умови подальшої реєстрації таких накладних протягом шести місяців з дня завершення воєнного стану. В той час як положення пункту 52-1 передбачали безумовне звільнення від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних протягом періоду з 1 березня 2020 року до останнього календарного дня місяця, в якому завершується дія карантину.
Враховуючи те, що обидва ці положення мають тотожні диспозиції, але відрізняються гіпотезами, пункт 52-1 застосовувався під час дії карантину, тоді як підпункт 69.1 застосовувався після запровадження воєнного стану. Паралельне існування умов, за яких застосовуються обидва згадані положення, не виключає необхідності їхнього застосування за передбачених ними умов і обставин. Оскільки ці норми мають власні умови застосування, вони не конкурують між собою. Тому, пізніша дата прийняття підпункту 69.1 на той час не виключала необхідності застосування пункту 52-1, якщо існують відповідні умови.
Окрім цього, Закон № 2260-IX доповнив підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.
«Механізм «ковідного» мораторію, закріплений у пункті 52-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України, мав діяти до завершення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою протидії поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). Водночас із запровадженням воєнного стану законодавцем було ухвалено особливості оподаткування, насамперед шляхом доповнення підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.2 (у редакції Закону №2260-ІХ), який із 27 травня 2022 року чітко установив, що вимоги законодавства щодо «ковідного» мораторію під час воєнного стану не застосовуються.
Щодо суті зафіксованих Актом перевірки порушень, які стали підставою для застосування до позивача фінансових санкцій та донарахування податкових зобов`язань, суд зазначає таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 стала офіційна податкова інформація, доведена листом Державної податкової служби України від 05.09.2025 р. № 21688/7/99-00-24-04-03-07.
У вказаному листі ДПС України зазначено про надходження та опрацювання інформації, офіційно наданої компетентним органом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії в межах міжнародного обміну. Цей обмін здійснено у суворій відповідності до порядку, передбаченого чинною Конвенцією між Урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великобританії і Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням (набула чинності 11.08.1993 р.). Зазначена інформація стосувалася одержання фізичними особами – резидентами України доходів від британського суб`єкта господарювання «Fenix International Ltd» за створення контенту на платформі OnlyFans.
Згідно з офіційними даними іноземного компетентного органу, у переліку фізичних осіб-отримувачів ідентифікована позивач – ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Відповідно до цих відомостей, протягом звітного періоду з 01.01.2023 по 31.12.2023 року вона отримала іноземний дохід від «Fenix International Ltd» у загальному розмірі 836 661,42 грн. Зазначений факт об`єктивно встановлено та зафіксовано в Акті перевірки від 29.01.2026 р. № 4210/13-01-24-09-08/3764401261.
Таким чином, інформація, надана податковим органом Великої Британії, є належним та достатнім доказом факту участі ОСОБА_1 у діяльності на платформі OnlyFans та отримання нею відповідних виплат. Надані матеріали міжнародного обміну містять необхідні персональні дані позивача, відомості про джерело виплат та точну суму нарахованого їй доходу у 2023 році. Використання такої міжнародної податкової інформації контролюючим органом під час перевірки є повністю законним та відповідає вимогам податкового законодавства України.
Суд окремо звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів сплати податків з отриманого доходу в країні його походження (у Сполученому Королівстві), що могло б стати підставою для застосування норм Конвенції про усунення подвійного оподаткування з метою зменшення або звільнення від податкових зобов`язань в Україні.
Більше того, незважаючи на отримане офіційне повідомлення контролюючого органу від 12.12.2025 р. № 1485/13-01-24-09 з вимогою надати документи для проведення перевірки, позивач не надала податковому органу жодних доказів чи первинних документів на спростування зафіксованого факту отримання доходу. Нею не було подано ні первинних документів, ні банківських виписок, ні жодних інших матеріалів, які б підтверджували дані податкового обліку, пов`язані з нарахуванням і сплатою податків. До матеріалів адміністративного позову також не долучено жодних належних доказів (документів), які б спростовували висновки податкового органу.
Як встановлено перевіркою та не заперечується самою позивачем, податкова декларація про майновий стан і доходи за 2023 рік до податкового органу не подавалася. Відповідно, позивачем не було здійснено самостійне нарахування та сплата до бюджету податку на доходи фізичних осіб і військового збору з сум іноземного доходу, отриманого від «Fenix International Ltd».
З огляду на ці обставини, контролюючий орган мав усі законні підстави для визначення податкових зобов`язань та застосування фінансових санкцій.
Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є:- 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;- 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);- 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. 
Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України - базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. 
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року. 
Відповідно до підпункту 164.1.1. пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. 
Згідно з підпунктом 164.1.3. пункту 164.1 статті 164 ПК України - загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 164.4 статті 164 ПК України під час нарахування (отримання) доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів. 
Порядок оподаткування іноземних доходів передбачено пунктом 170.11 статті 170 ПК України, згідно з підпунктом 170.11.1 якого, якщо джерело виплат будь-яких оподатковуваних доходів є іноземним, сума такого доходу включається до загального річного оподатковуваного доходу платника податку – отримувача, який зобов`язаний подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи (далі – Декларація), та оподаткувати за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 ПК України (18 відсотків). 
Згідно з пунктом 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 – 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Також зазначені доходи є об`єктом оподаткування військовим збором (п.п. 1.2 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК).
Абзацом 1 пункту 44.6 статті 44 ПК визначено, що у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу (протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отриманн акта) платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення. 
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. Цьому обов`язку кореспондує право контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків первинні фінансово-господарські, бухгалтерські та інші документи (в тому числі, засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) їх копії), які б підтверджували задекларовані об`єкти оподаткування, суми податкових зобов`язань, дотримання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою п.85.4 ст.85 ПК України. 
Суд акцентує увагу на тому, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки контролюючого органу, ані на момент складання акта перевірки, ані під час судового розгляду справи. Такою свідомою бездіяльністю позивач прямо порушила вимоги пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 ПК України в частині обов`язку платника податків надати посадовим особам контролюючого органу оригінали документів чи їх копії при здійсненні податкового контролю.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає повністю доведеним і документально підтвердженим факт отримання позивачем у 2023 році доходу з джерелом походження за межами України. При цьому вказаний дохід позивачем задекларовано не було, обов`язкові податки та платежі до бюджету не сплачено, а жодних доказів на спростування цих обставин суду не надано.
Тож, на підставі всебічно досліджених матеріалів справи та системного аналізу норм податкового законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо правомірності дій та рішень відповідача з одного боку, та щодо відсутності факту порушення прав позивача, які потребували б судового захисту, з іншого.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У цій справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належним чином виконав свій процесуальний обов`язок та довів правомірність винесених ним оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Натомість доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не спростовують встановлених судом фактів податкових правопорушень.
Інші доводи та аргументи учасників справи не мають вирішального значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду (згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням у справі «Серявін та інші проти України», п. 58, призначення обґрунтованого рішення не полягає у детальній відповіді на кожен аргумент).
Підсумовуючи усі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових та фактичних підстав для задоволення адміністративного позову.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
За подання адміністративного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 2052,97 грн (дві тисячі п`ятдесят дві гривні 97 копійок), що підтверджується квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» ID: 7897-7171-1814-5959 від 11.03.2026 року.
З огляду на те, що за наслідками судового розгляду суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2 052,97 грн покладаються на позивача та не підлягають стягненню (відшкодуванню) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
у х в а л и в :
1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області від 23.02.2026 року № 7487/13-01-24-09, № 7491/13-01-24-09, № 7494/13-01-24-09 та № 7526/13-01-24-09 — відмовити повністю.
2. Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 07.05.2026

Суддя Коморний О.І.