Справа № 645/6340/25
Провадження № 2/645/363/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року місто Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді: Сілантьєва Е.Є.,
за участю секретаря судових засідань – Хілінського М.І.,
за участю: 
за участю представника позивача - адвоката Савченко Вікторії Сергіївни,яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2289 від 24.07.2018,
представника відповідача – адвоката Бєлової Олександри Євгеніївни,яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 21/2831 від 14.06.2021.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 року позивач  ОСОБА_1 через свого представника адвоката Савченко В.С. звернувся до Немишлянського районного суду міста Харкова із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15.11.2024 року в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , який належить позивачу, під керуванням ОСОБА_3 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
04.02.2025 року постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено. Постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року у справі № 645/7269/24, залишена без змін. Постанова Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року набрала законної сили 29.04.2025 р.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди (15.11.2024) була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до полісу № ЕР.222100647. За умовами страхування за вказаним полісом страховик не сплачує франшизу в сумі 2600,00 грн. Страхова компанія ПрАТ СК «ПЗУ Україна» була письмово повідомлена про настання ДТП, та позивачем було подано заяву до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про виплату страхового відшкодування. 
На ремонт транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 позивачем ОСОБА_1 витрачені кошти у розмірі 90 200,00 (дев`яносто тисяч двісті) гривень 00 копійок. 
ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснила відшкодування позивачу ОСОБА_1 у розмірі 85 761,20 грн. (58 906,66 грн. + 26 854,54 грн. = 85 761,20 грн.), тобто ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не в повній мірі покрили понесені ОСОБА_1 витрати.
Однак, позивач із визначеним розміром страхового відшкодування не погодився, оскільки відповідно до Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-46/04-25 від 06.04.2025 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку складає суму в розмірі 90 200,00 (дев`яносто тисяч двісті) гривень 00 копійок, а відтак позивач вважає, що наявні підстави для стягнення зі страхової компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна» решти суми страхового відшкодування в розмірі 4 438,80 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 80 копійок, як різниця між отриманими страховими виплатами у розмірі 85 761,20 грн. та реальними витратами позивача у розмірі 90 200,00 грн., вже понесеними та сплаченими позивачем ОСОБА_1 на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю Toyota Camry днз НОМЕР_2 , а також стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» оплати у розмірі 5 500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, сплаченої позивачем за проведення незалежної оцінки майна.
Крім того, позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 , як винуватець ДТП, станом на дату подачі позовної заяви не сплатила на користь позивача франшизу в сумі 2600,00 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок. Та у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 є винною в дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 15.11.2024 року, позивач вважає, що відповідач ОСОБА_2 має відшкодувати позивачу: матеріальні збитки у розмірі 5 000,00 грн., моральну шкоду, заподіяну позивачу в результаті ДТП у розмірі 50 000,00 грн., франшизу в сумі 2600,00 грн., інфляційне збільшення у розмірі 44,26 грн., штрафні санкції у розмірі 3% річних в сумі 29,70 грн., подвійну облікову ставку НБУ у сумі 306,94 грн., 202,50 (двісті дві) гривні 50 коп. витрати на поштові пересилання.
У позовній заяві позивач просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 58 183,40 (п`ятдесят вісім тисяч сто вісімдесят три) гривні 40 копійок, з них: 2 600,00 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок франшизу за полісом ЕР.222100647 та штрафні санкції за період з 30.04.2025 року по 15.09.2025 року (період прострочення грошового зобов`язання 139 днів): індекс інфляції - інфляційне збільшення складає 44,26 грн.; - 3% річних - штрафні санкції 29,70 грн.; - подвійна облікова ставка НБУ 306,94 грн.; матеріальну шкоду у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок; моральну шкоду у розмірі 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок; поштові витрати у розмірі 202,50 (двісті дві) гривні 50 коп., та стягнути з відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна грошові кошти у розмірі 9 938,80 (дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) гривень 80 копійок, з них: 4 438,80 (чотири тисячі чотириста тридцять вісім) гривень 80 копійок, як різниця між отриманими страховими виплатами у розмірі 85 761,20 грн. та реальними витратами у розмірі 90 200,00 грн., вже понесеними та сплаченими позивачем ОСОБА_1 на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю Toyota Camry днз НОМЕР_2 та грошові кошти у розмірі 5 500,00 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, сплачених ОСОБА_1 за проведення незалежної оцінки майна та стягнути з відповідачів всі судові витрати понесені, понесені позивачем, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок, судових витрат, які позивач має сплатити за надання правової професійної правної допомоги у розмірі 7 000,00 (сім тисяч) гривень 00 копійок, поштові витрати на пересилання документів стороні у справі у розмірі 500,00 (п`ятсот) гривень 00 копійок. Позивачем визначено попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в розмірі 8 468,96 (вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Ухвалою Немишлянського районного суду міста Харкова від 18.09.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою  ОСОБА_1 м до відповідачів ОСОБА_2 , ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вказаною ухвалою постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Призначено судове засідання на 13 жовтня 2025 року о 11 год. 30 хв., у приміщенні Немишлянського районного суду міста Харкова. 
01.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з 13.10.2025 року на іншу дату у зв`язку з перебуванням представника позивача у щорічній відпустці з 06.10.2025 року по 19.10.2025 року включно.
03.10.2025 року від відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким вони просили відмовити у задоволені позовних вимог. В обгрунтування своїх заперечень вказали, що у справі № 645/6340/25. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» уважно ознайомившись з позовними вимогами, вважає їх безпідставними. В обгрунтування заперечнь зазначили настпне: 15.11.2024 року відбулась ДТП (зіткнення ТЗ) за участю автомобіля Mercedes-Benz д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Toyota Camry д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля MercedesBenz д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» згідно Полісу № EP. 222100647. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Договір страхування між Відповідачем 1 та Страховиком був укладений до набрання чинності Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21.05.2025 (далі - Закон № 3720-IX від 21.05.2025). Відповідно до п. 6 Розділ VI. ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону № 3720-ІХ від 21.05.2025 договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами. З огляду на вищевикладене, до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ГУ від 01.07.2004 (далі - Закон). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закону визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/ або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 18.11.2024 року на адресу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» від Позивача надійшло Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та Заява про страхове відшкодування. Згідно з ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст.29 Закону). Положеннями п.34.4. ст.34 Закону передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У строк передбачений Законом було проведено огляд пошкодженого майна і складено Протокол технічного огляду КТЗ від 29.11.2024 року. При огляді був безпосередньо присутній придставник потерпілого ОСОБА_1 , який підписав протокол без зауважень. Для визначення розміру збитків Страховиком було замовлено Звіт № 50041/2025 про оцінку автомобіля TOYOTA САМКУ д.н.з. НОМЕР_2 , (далі - Звіт №50041/2025) виконаного ФОП ОСОБА_5 , згідно якого матеріальний збиток завданий власникові автомобіля ТОУОТА САМКУ д.н.з. НОМЕР_2 в результаті його пошкодження при ДТП 15.11.2024 року, без урахування величини втрати товарної вартості складає: 103 782,44 грн. (сто три тисячі сімсот вісімдесят дві грн. 44 коп. ), в тому числі ПДВ на вартість складових (Сс): 8582,98 грн. та виплачено Позивачу страхове відшкодування декількома платежами у розмірі 87261,20 грн. Також, ознайомившись з позовною заявою та висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЄР-46/04-25 від 06.01.2025, виконаного ОСОБА_4 . Страховиком встановлено, що при складанні Звіту ФОП ОСОБА_6 не враховано, що амортизаційна стійка задня ліва має ознаки пошкодження у вигляді деформації. З огляду на вищевикладене Страховик переглянуто раніше прийняте рішення, та вирішено виплатити Позивачу страхове відшкодування у сумі: 4 438,80 грн. Страховиком згідно платіжної інструкції від 24.09.2025 року помилково перераховано страхове відшкодування у розмірі 5 338,26, сума, яка підлягала сплаті становить 4 438,80. Оскільки Відповідачем добровільно було сплачено страхове відшкодування в повному обсязі, Страховик виконав свої зобов`язання за Полісом № ЕК222100647, а тому предмет спору відсутній.
13.10.2025 року Немишлянським районним судом міста Харкова у справі здійснено призначення справи до судового розгляду на 11.11.2025 р. о 14:45.
23.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на позовну заяву.
23.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження направлення відповідачу ОСОБА_2 відповіді на відзив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на позовну заяву у справі № 645/6340/25.
24.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі щодо відзиву ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на позовну заяву у справі №645/6340/25.
24.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині вимог до відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна у справі №645/6340/25, відповідно до якої позивачем зменшено суму вимог до відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на 5 338,26 грн., а саме зменшено суму позовних вимог з 9 938,80 грн. до 4600,54 грн.
11.11.2025 року Немишлянським районним судом міста Харкова у справі здійснено призначення справи до судового розгляду на 17.12.2025 р. о 13:00.
17.12.2025 року Немишлянським районним судом міста Харкова у справі здійснено призначення справи до судового розгляду на 22.01.2026 р. о 15:00.
24.02.2026 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Бєлової О.Є., яким вона заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначила, що копію ухвали про відкриття провадження не отримувала, а про наявність даного судового провадження дізналась із відомостей, розміщених на веб-порталі «Судова влада України». В подальшому з метою реалізації свого права на правничу допомогу, між відповідачем та його представником адвокатом Бєловою О.Є. укладено договір про надання правової допомоги від 06.02.2026. 20.02.2026 було направлено заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді та долучення представника відповідача в даному провадженні. Лише 23.02.2026 представнику відповідача було надано доступ до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд», у зв`язку з чим відповідач фактично отримала можливість ознайомитися з позовною заявою та доданими до неї матеріалами саме з цієї дати. Так, в межах позовної заяви позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача матеріальних збитків у розмірі 5 000,00 грн, що складаються з витрат на правову допомогу, а також про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, які виникли у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою від 15.11.2024. На підтвердження понесеного збитку позивачем долучено договір про надання правової допомоги №49/2024 від 15.11.2024 (далі по тексту Договір від 15.11.2024) та акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 04.08.2025. Відповідно до п. 1.1 Договору від 15.11.2024 Адвокатське об`єднання зобов`язується надавати Клієнту правову (юридичну) допомогу, яка полягає у представництві і захисті інтересів Клієнта у справі, пов`язаній із дорожньо- транспортною пригодою, яка трапилась 15.11.2024 у м. Харкові між транспортним засобом Toyota Сашгу днз НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , та за кермом якого був ОСОБА_3 , та транспортним засобом Meгsedes-Benz днз НОМЕР_1 за кермом якого була ОСОБА_2 , а Клієнт зобов`язується вчасно та належним чином оплачувати надані послуги. Згідно Акту приймання-передачі №1 від 04.08.2025 Клієнт прийняв правову допомогу загальна вартість якої складає 5 000,00 грн. Відповідно до п. 3 Акту приймання-передачі №1 від 04.08.2025 суму у розмірі 5 000,00 грн, Клієнт зобов`язується сплатити на рахунок Адвокатського об`єднання у строк до 31 липня 2026 року. Також між позивачем та його представником укладено Договір про надання правової допомоги №67/2025 від 04.08.2025 (далі по тексту - Договір від 04.08.2025) за умовами якого Адвокатське об`єднання зобов`язується представляти інтереси Клієнта у справі за позовною заявою ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 58 183,40 грн та про стягнення з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» грошових коштів у розмірі 9 938,80 грн. Представник відповідача вказала, що судами неодноразово було вже застосовано позицію відносно того, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Також адвокат Бєлова О. Є. звернула увагу суду на те, що представником позивача фактично заявлено дві пов`язані між собою вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. При цьому, фактично обидва договори стосуються супроводу та захисту інтересів Клієнта у справі, пов`язаній із дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 15.11.2024. Таким чином, позивачем заявлено вимоги про стягнення матеріальних збитків та про стягнення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з одними й тими самими правовідносинами, а саме дорожньо-транспортною пригодою від 15.11.2024, на загальну суму 12000,00 грн, що не відповідає компенсаційному характеру відшкодування витрат та становить для позивача додатковий спосіб отримання доходу. перелік наданих послуг згідно Договору від 15.11.2024 містить лише формальні дії, пов`язані із зверненням позивача до страхової компанії та підготовкою відповідних заяв та документів. Вважаємо, що такі витрати не є збитками у розумінні ст. 22 ЦК України, оскільки зазначені витрати є наслідком реалізації позивачем свого права на отримання страхового відшкодування та подальшого захисту своїх прав, а не безпосереднім наслідком дій відповідача. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 викладено правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, а також приписами статей 123 - 130 ГПК України, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштових повідомлень в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.
Представник позивача адвокат Савченко Вікторія Сергіївна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. 
Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштових повідомлень, в судове засідання не з`явилась.
Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Бєлова О. Є., у судовому засіданні підтримала заперечення, викладені у відзиві, але при цьому зазначила, що вони не заперечують проти стягнення суми франшизи зі штрафними санкціями. Також вказала, що сума заявленої моральної шкоди значна завищена, та співрозмірною можлива сума у розмірі 10000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди. 
Представник ПАТ СК ПЗУ Україна у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, підтримала у повному обсязі своєї запереченя, викладені у відзиві на позовну заяву. 
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштових повідомлень, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило.
Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Судом встановлено, що 15.11.2024 року в м. Харкові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , який належить позивачу, під керуванням ОСОБА_3 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 
04.02.2025 року постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок. Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено. Постанова Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 року у справі № 645/7269/24, залишена без змін. Постанова Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року набрала законної сили 29.04.2025 р.
З матеріалів справи вбачається, о 15.11.2024 року ОСОБА_2 керувала автомобілем Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 , який був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - Поліс ЕР.222100647, у зв`язку з чим, 18.11.2024 року позивач, як власник ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з відповідною заявою.
Позивач у позовній заяві посилався на те, що від відповідача, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на користь позивача було виплачено страхові виплати у розмірі 85 761,20 грн., проте реальні витрати позивача на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю Toyota Camry днз НОМЕР_2 склали 90 200,00 грн., таким чином позивач просив стягнути різницю між вказаними сумами у розмірі 4 438,80 грн. та стягнути 5 500,00 грн. за проведення незалежної оцінки майна.
В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на те, що 20.05.2025 року позивачем було подано до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» Заяву Вих. № 1/2025 від «20» травня 2025 року про виплату різниці між фактичним розміром шкоди, завданим транспортному засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , і страховою виплатою, здійсненою ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у якій було зазначено, що 18.11.2024 року, внаслідок ДТП, яке сталось 15.11.2024 року, власник ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з відповідною заявою, оскільки автомобіль Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 був застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» - Поліс ЕР.222100647.
На підставі вказаної заяви 29.11.2024 року експертом було проведено огляд транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 з виїздом на місце знаходження автомобіля. Оскільки станом на дату проведення огляду транспортного засобу не було зрозуміло чи можливо здійснити розборку автомобіля, експертом здійснено поверхневий огляд транспортного засобу, без розборки транспортного засобу. 
26.12.2024 року сторона власника транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 звернулась до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з заявою про проведення додаткового огляду транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 . 
Сторонами, власником транспортного засобу та експертом, відрядженим ПрАТ СК «ПЗУ Україна» для проведення огляду, було погоджено дату проведення додаткового огляду ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 – 03.04.2025 року о 10:00 год., та місце проведення додаткового огляду ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 - м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 67/7.
Також, власник транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 ОСОБА_1 звернувся до незалежного експерта для проведення експертизи вартості відновлювального ремонту та робіт пошкодженого транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 . 25.03.2025 року. На підставі такого звернення між власником транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , як Замовником, і Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 (сертифікат оціночної діяльності № 672/21 від 09.09.2021 р), як Оцінювачем, укладено Договір №ЕР-46/04-25 від 25 березня 2025 на проведення незалежної оцінки майна.
03.04.2025 року о 10:00 год. за адресою Україна, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 67/7 експертом, наданим ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та незалежним експертом, до якого звернувся власник транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , було проведено додатковий огляд ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 .
Вартість евакуації транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 до місця проведення додаткового обстеження експертами та проведення ремонтних робіт становила 1500,00 грн. 
06.04.2025 року Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 надано Висновки щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-46/04-25. Згідно якого ринкова вартість КТЗ до моменту пригоди становила 245 945,70 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 229 953,64 грн., Значення фізичного зносу становить 0,7.
З Висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-46/04-25 вбачається, що вартість матеріального збитку власнику ТЗ Toyota Camry днз НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , становить 105 815,03 грн. 
Позивачем зазначено, що вартість послуг за Договором №ЕР-46/04-25 від 25 березня 2025 на проведення незалежної оцінки майна склала 5 500,00 грн. На підтвердження чого, позивачем надано Акт від 07.04.2025 року до Договору №ЕР-46/04-25 від 25 березня 2025 на проведення незалежної оцінки майна, рахунок № 46/25 від 01.04.2025 року, квитанцію № 32707437711882 від 04.04.2025 року на суму 5 000,00 грн., та квитанцією № 20184-57415-74575 від 06.04.2025 року на суму 500,00 грн. 
05.05.2025 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» надано відповідь на адвокатський запит вих. №38/2025 від 01.05.2025 року, до якої було надано наступні копії документів: страховий акт № 50041/2 по справі №50041; розпорядження № 50041/2/1 на виплату страхового відшкодування на суму 13 330,51 грн. 
Зі страхового акту № 50041/2 по справі №50041 вбачається, що ПрАТ СК «ПЗУ Україна», визначило наступний розмір страхового відшкодування: вартість ТЗ 220 000,00 (оцінка вартості ТЗ); вартість відновлювального ремонту 61 506,66 грн. (розрахунок вартості матеріального збитку); вартість ремонту з урахуванням зносу 61 506,66 грн. (розрахунок вартості матеріального збитку); ліміт відшкодування 160 000,00 грн. (Поліс ЕР.222100647); ліміт відшкодування європротокол 80 000,00 грн. (згідно ст. 33.2 ЗУ Про ОСЦПВВНТЗ); розмір збитку 61 506,66 грн.; франшиза 2600,00 грн. (Поліс ЕР.222100647); страхове відшкодування 58 906,66 грн.; попередні виплати 45 576,15 грн. (Страховий акт); нараховано до виплати (доплати) 13 330,51 грн. 
Попередню виплату від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у розмірі 45 576,15 грн. позивач, як власник транспортного засобу, отримав у 27.12.2024 року, нараховану до виплати доплату у розмірі 13 330,51 грн. було отримано 06.05.2025 року. Станом на дату подачі заяви до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (20.05.2025 року) про виплату різниці між фактичним розміром шкоди, завданим транспортному засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , і страховою виплатою, здійсненою ПрАТ СК «ПЗУ Україна», від ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було отримано страхове відшкодування у розмірі 58 906,66 грн. Факт вказаних виплат не заперечується відповідачем ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна.
Позивачем зазначено, що фактична вартість ремонтних робіт Toyota Camry днз НОМЕР_2 , пошкодженого після ДТП, склала 90 200,00 грн. На підтвердження чого позивачем надано акт від 15.05.2025 року приймання-передачі наданих послуг та виконаних робіт по ремонту автомобіля Toyota Camry днз НОМЕР_2 , за Договором №03/04/25 про проведення ремонтних робіт від 03.04.2025 року та рахунок на оплату №03/04/25.
З наданої позивачем заяви від 20.05.2025 року, вбачається, що позивач вказував про те, що він поніс значно більші витрати на ремонт пошкодженого автомобіля Toyota Camry днз НОМЕР_2 , аніж отримані страхові відшкодування від ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Станом на 20.05.2025 невідшкодованими залишались: 1 500,00 грн. (вартість евакуатора), 5 500,00 грн. (вартість за проведення незалежної оцінки майна), 31 293,34 грн. (90 200,00 - 58 906,66 = 31 293,34 грн.) різниця між фактичним розміром шкоди, завданим транспортному засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , і страховою виплатою, здійсненою ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
27.05.2025 року відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснив страхове відшкодування у розмірі 1500,00 грн. – вартість евакуатора, та 04.07.2025 року було виплачено страхове відшкодування у розмірі 26 854,54 грн.
Оскільки реальні витрати позивача на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю Toyota Camry днз НОМЕР_2 склали 90 200,00 грн., а відповідачем на користь позивача було виплачено страхові виплати у розмірі 85 761,20 грн. позивач звернувся до суду та просив стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» різницю між вказаними сумами у розмірі 4 438,80 грн. та стягнути 5 500,00 грн. за проведення незалежної оцінки майна.
24.09.2025 року відповідачем, ПрАТ СК «ПЗУ Україна», на рахунок позивача додатково сплачено страхове відшкодування у розмірі 5 338,26 грн. з призначенням: «страхове відшкодування, без ПДВ, дог. ЕР.222100647 від 12-07-24. №0148918;». 
Також з відзиву на позовну заяву вбачається, що відповідач, ознайомившись з позовною заявою та висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЄР-46/04-25 від 06.01.2025, виконаного ОСОБА_4 . Страховиком встановлено, що при складанні Звіту ФОП ОСОБА_6 не враховано, що амортизаційна стійка задня ліва має ознаки пошкодження у вигляді деформації. З огляду на вищевикладене ПрАТ СК «ПЗУ Україна», як Страховик, переглянув раніше прийняте рішення, та вирішив виплатити позивачу страхове відшкодування у сумі: 4 438,80 грн.
Водночас, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» зазначає, що Страховиком згідно платіжної інструкції від 24.09.2025 помилково перераховано страхове відшкодування у розмірі 5 338,26, сума, яка підлягала сплаті становить 4 438,80 грн. та на підставі цього зазначає, що добровільно сплативши страхове відшкодування в повному обсязі, вважає, що Страховик виконав свої зобов`язання за Полісом №EP.222100647, а тому предмет спору відсутній.
23.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на позовну заяву, а 24.10.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині вимог до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до якої позивачем зменшено суму вимог до відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на розмір суми сплачений відповідачем 24.10.2025 року на рахунок позивача у сумі 5 338,26 грн., а саме зменшено суму позовних вимог з 9 938,80 грн. до 4600,54 грн.
Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь позивача грошових коштів у сумі 4600,54 (чотири тисячі шістсот) гривень 54 копійки.
Суд зазначає, що відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у відзиві підтвердив той факт, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , залучений Страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» до проведення оцінки транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , не в повному обсязі здійснив огляд транспортно засобу, а саме у звіті не відобразив суттєвий елемент пошкодження транспортного засобу, а саме при складанні Звіту ФОП Авдєєвим не враховано, що амортизаційна стійка задня ліва має ознаки пошкодження у вигляді деформації. 
Суд вважає, що без проведення незалежної оцінки майна, на замовлення позивача, за результатом якої надано Висновок щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № ЕР-46/04-25 від 06.04.2025 року, наданого суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4 , відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не відшкодував би дійсно понесені і підтверджені витрати позивачу, і до моменту проведення незалежної оцінки на замовлення позивача, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» при вирішення питання про страхове відшкодування спирався лише на висновок залученого експерта саме страховою компанією суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , який в дійсності не відобразив всі пошкодження транспортного засобу, які мали місце. 
Таким чином, залучення позивачем суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 для проведення незалежної оцінки майна - транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , у даному випадку є цілком виправданим та доцільним. Та відповідно, грошові кошти у розмірі 5 500,00 грн., сплачені позивачем за проведення незалежної оцінки майна мають бути стягнуті з відповідача ПрАТ СК «ПЗУ Україна».
Посилання представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на те, що Страховиком згідно платіжної інструкції від 24.09.2025 помилково перераховано страхове відшкодування у розмірі 5 338,26, сума, яка підлягала сплаті становить 4 438,80 грн., суд оцінює критично, оскільки відповідач не надав жодного підтвердження, що ним було направлено позивачу лист повернення помилково сплачених коштів у розмірі 899,46 грн. (різниця між 5 338,26 грн. та 4 438,80 грн. ). У платіжній інструкції міститься призначення платежу «страхове відшкодування, без ПДВ, дог. ЕР.222100647 від 12-07-24. №0148918;», що свідчить про прийняття рішення та про перерахування Страховиком саме такої суми грошових коштів. 
Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Частиною другою ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП – особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Оскільки вина ОСОБА_2 , як винуватця ДТП, щодо пошкодження транспортного засобу повністю встановлена постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 у справі № 645/7269/24 від 04.02.2025 та постановою Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року, відповідальність якої була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (Поліс ЕР.222100647) з лімітом відшкодування до 160 000,00 грн., відповідно саме ПрАТ СК «ПЗУ Україна» має здійснювати відшкодування шкоди завданої ОСОБА_2 в межах зазначеної суми відшкодування (до 160 000,00 грн.).
Позивачем підтверджено, що ним на ремонт транспортного засобу витрачені кошти у розмірі 90 200,00 грн., та сплачено грошові кошти у сумі 5 500,00 грн. за проведення незалежної оцінки майна. Разом сума витрат склала 95 700,00 грн. 
ПрАТ СК «ПЗУ Україна» здійснено відшкодування на загальну суму 91 099,46 грн. (58 906,66 грн. + 26 854,54 грн. + 5 338,26 грн. = 91 099,46 грн.), тобто відповідач не в повній мірі покрив понесені позивачем витрати, відповідно з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягає стягненню сума 4600,54 грн. (95 700,00 грн. - 91 099,46 грн. = 4600,54 грн.).
Також підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 франшизи в сумі 2600,00 гривень.
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 , адвокат Бєлова О. Є., позовні вимоги в частині стягнення суми франшизи та штрафних санкцій визнала та не заперечувала щодо їх стягнення. 
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза – це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. 
Згідно наданих документів франшиза за полісом ЕР.222100647 становить 2600,00 грн.
Враховуючи, що Постанова Харківського апеляційного суду від 29.04.2025 року у справі № 645/7269/24 набрала законної сили 29.04.2025 р., саме з цього моменту у відповідача ОСОБА_2 виник обов`язок щодо сплати Франшизи за полісом ЕР.222100647 у сумі 2600,00 грн. і відповідач ОСОБА_2 зобов`язана відшкодувати позивачу, як власнику транспортного засобу Toyota Camry днз НОМЕР_2 , франшизу у сумі 2600,00 грн., згідно полісу ЕР.222100647.
Позивачем надано підтвердження, що 25.06.2025 року з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до ОСОБА_2 з Вимогою вих. № 2/2025 від «25» червня 2025 року про сплату франшизи у сумі 2600,00 грн., згідно полісу ЕР.222100647, індексу інфляції - інфляційне збільшення у сумі 33,80 грн., 3% річних - штрафні санкції 12,18грн., подвійну облікову ставку НБУ у розмірі 125,87 грн., разом 2771,85 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 85 копійок (штрихкодовий ідентифікатор відправлення № 6105049280422).
Вимогою від 25.06.2025 року було запропоновано ОСОБА_2 у добровільному порядку у строк до третього липня дві тисячі двадцять п`ятого року сплатити суму у розмірі 2771,85 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят одна) гривня 85 копійок, з них: франшиза у сумі 2600,00 грн., згідно полісу ЕР.222100647, та штрафні санкції станом на 25.06.2025 року: індекс інфляції - інфляційне збільшення у сумі 33,80 грн., 3% річних - штрафні санкції 12,18грн., подвійну облікову ставку НБУ у розмірі 125,87 грн.
Матеріали справи не містять доказі на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 сплатила позивачу франшизу за полісом ЕР.222100647 у сумі 2600,00 грн.
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Позивач не отримував від відповідача ОСОБА_2  грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 2600,00 грн., а відтак за вимогами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню ця сума.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.1.7. Постанови пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.
Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки станом на дату подачі позовної заяви відповідачем ОСОБА_2 не відшкодовано суму франшизи 2600,00 грн. згідно полісу ЕР.222100647, суд погоджується з розрахунком штрафних санкцій, наданого позивачем до позовної заяви, та вважає, що вимоги про стягнення з ОСОБА_2 суми штрафних санкцій за 139 днів прострочення за період з 30.04.2025 року по 15.09.2025 року, а саме інфляційне збільшення у сумі 44,26 грн. 3% річних у сумі 29,70 грн. та подвійна облікова ставка НБУ у сумі 306,94 грн., підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Але, суд відмовляє у стягненні з ОСОБА_2 матеріальних збитків у сумі 5 000,00 грн., з наступних підстав. 
Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням ОСОБА_2 правил дорожнього руху та спричиненням дорожньо-транспортної пригоди 15.11.2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся за правовою допомогою та 15.11.2024 року між ОСОБА_1 , як Клієнтом, і адвокатським об`єднанням «Курафєєв і партнери», як особою, що має право на надання правової допомоги, було укладено Договір про надання правової допомоги №49/2024 від 15.11.2024 року. 
Відповідно до п. 1.1. Договору про надання правової допомоги № 49/2024 від 15.11.2024 року, Адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати Клієнту правову (юридичну) допомогу, яка полягає у представництві і захисті інтересів Клієнта у справі, у справі, пов`язаній із дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 15.11.2024 року у м. Харкові між транспортним засобом Toyota Camry днз НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , та за кермом якого був ОСОБА_3 , та транспортним засобом Mercedes-Benz днз НОМЕР_1 за кермом якого була ОСОБА_2 , а Клієнт взяв на себе зобов`язання вчасно та належним чином оплачувати надані послуги.
Відповідно до п. 4.1. Договору про надання правової допомоги № 49/2024 від 15.11.2024 року, сторонами було визначено, що орієнтовна вартість послуг за цим Договором становить 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень. 
З Акту приймання – передачі наданих послуг № 1 від 31.07.2025 року до Договору № 49/2024 про надання правової допомоги від «15» листопада 2024 року, вбачається, що в рамках Договору № 49/2024 про надання правової допомоги від «15» листопада 2024 року Адвокатського об`єднання надало, а ОСОБА_1 прийняв наступні послуги на суму 5000,00 грн.
Як свідчать матеріали справи позивач просить не відшкодувати шкоду, передбачену вимогами статей 1166, 1173–1175 ЦК України, а стягнути судові
витрати, понесені ним під час розгляду справ №645/7269/24 за матеріали адміністративного правопорушення.
Суд зазначає, що зазначені витрати позивача не є шкодою чи збитками у розумінні статей 22 та 1166,1173-1175 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як матеріальні збитки чи шкода, оскільки є судовими витратами, що пов`язані з розглядом справи у суді, і випливають із процесуальних відносин, а не з матеріально правових. 
Отже, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальних збитків у сумі 5000 грн, сплачених за Договором про надання правової допомоги № 49/2024 від 15.11.2024 року.
Стосовно поштових витрати понесених позивачем у розмірі 298 (двісті дев`яносто вісім) гривні 90 коп., сума яких була уточнена під час судового розгляду та про стягнення яких не заперечувала представник ОСОБА_2 , суд стягує вказані витрати з відповідача ОСОБА_2 . 
Стосовно вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.
Як роз`яснено в п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.
Оскільки підставою виникнення обов`язку відшкодувати моральну шкоду є правопорушення, то завжди є і моральні страждання з приводу порушення прав фізичної особи. Моральна шкода, як правило, супроводжує будь-яке порушення цивільного права чи охоронюваного законом інтересу.
Крім того, практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у подібних категоріях справ визначена презумпція моральної шкоди: у разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчувати страждання (моральну шкоду).
На підтвердження факту заподіяння позивачу моральних страждань або втрат немайнового характеру, позивач посилався на те, що автомобіль Toyota Camry НОМЕР_2 є єдиним транспортним засобам позивача, ОСОБА_1 . Інших транспортних засобів у власності ОСОБА_1 не має. 
Дорожньо-транспортна пригода трапилась 15.11.2024 року. Автомобіль Toyota Camry НОМЕР_2 відремонтовано 15.05.2025 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 15.11.2024 року, було пошкоджено транспортний засіб Toyota Camry НОМЕР_2 та позивач був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб з 15.11.2024 року по 15.05.2025 року, що спричинило зміну життєвого укладу позивача, оскільки позивач був позбавлений можливості користуватись належним йому майном.
Також позивач посилався на те, що у зв`язку з військовою агресією, яка триває з 24.02.2022 року по даний час, в тому числі військова агресія тривала у період з 15.11.2024 по 15.05.2025 року, позивач, ОСОБА_1 , маючи у власності автомобіль, розраховував на те, що при виникненні загрози він може невідкладно на це відреагувати та у такому випадку швидко виїхати за межі міста. Проте, у зв`язку з пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП позивач втратив змогу на певний час (з 15.11.2024 року по 15.05.2025 року) використовувати транспортний засіб. 
Проаналізувавши встановлені обставини справи, що стосуються порушених життєвих зв`язків позивача, з урахуванням негативних емоцій, яких позивач відчував у зв`язку з пошкодженням його майна, суд вважає доведеними обставини наявності душевних страждань та завдання йому моральної шкоди.
Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембурга» (2001 рік), використав принцип, по якому сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.
Так, під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У відповідності до частини третьої, п`ятої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
У частині третій статті 12, частині першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні, допустимі, достовірні та достатні докази відповідно до вимог статей 77-80 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.
Зважаючи на глибину заподіяної моральної шкоди, характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, тривалості моральних страждань, суд дійшов висновку, що моральна шкода підлягає відшкодуванню у розмірі 10000,00 грн. 
Зазначений розмір відшкодування моральної шкоду не заперечував у судовому засіданні предстанвик ОСОБА_2 , адвокат Бєлова О. Є. 
Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди є розумним та пропорційним глибині душевних страждань потерпілого.
Зазначене також узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19), відповідно до якого визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
При цьому суд враховує, що позивачем не доведено, що на відновлення отриманих ним моральних страждань необхідно стягнути моральну шкоду саме у розмірі 50000,00 грн, виходячи з обсягу душевних, емоційних та психологічних страждань, ступеню моральних переживань, яких зазнав позивач. 
Питання про розподіл витрат на правничу допомогу не розглядається відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76, 141, 206,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства Страхова компанія ПЗУ Україна, третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 2 600,00 (дві тисячі шістсот) гривень 00 копійок франшизу за полісом ЕР.222100647, штрафні санкції за період з 30.04.2025 року по 15.09.2025 року: індекс інфляції - інфляційне збільшення 44,26 грн., 3% річних - штрафні санкції 29,70 грн., подвійну облікову ставку НБУ 306,94 грн., поштові витрати у розмірі 298 (двісті дев`яносто вісім) гривні 90 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 в якості відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на користь  ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4600,54 (чотири тисячі шістсот) гривень 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 249 (двісті сорок дев`ять) гривень 65 коп.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ПЗУ Україна на користь  ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 21 (двадцять одна) гривня 41 коп.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду..
Повний текст рішення складено 12.05.2026 року.
Учасники справи :
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ,
відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса мешкання АДРЕСА_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія ПЗУ Україна, юридична адреса 04053, Україна, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок, 40, ЄДРПОУ 20782312,
третя особа - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 ,

Суддя Е.Є. Сілантьєва