ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

21 травня 2026 року 	м.Суми	

Справа №585/4340/25 
Номер провадження 22-ц/816/1979/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Щербаченко М. В. (суддя-доповідач),суддів Собини О. І. , Сидоренко А. П. , розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 лютого 2026 року у складі судді Бутенка Д.В., ухваленого в селищі Липова Долина, повний текст якого складено 06 лютого 2026 року,
у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С ТА Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У листопаді 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі - АТ «А-БАНК», А-Банк) звернулося до суду з указаним позовом.
Свої вимоги мотивує тим, що 03.03.2021 ОСОБА_2 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. На підставі указаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачкою ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківських рахунок та отримання платіжної картки. ОСОБА_2 надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір. Всі основні умови кредитування доведені відповідачці, про що свідчить її підпис в паспорті споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надав відповідачці кредитний ліміт. У свою чергу відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 08.11.2025 заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 22 691 грн 36 коп. 
Посилаючись на указані обставини, А-Банк просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.03.2021 у розмірі 22 691 грн 36 коп. станом на 08.11.2025, яка складається з 14 625 грн 17 коп. – заборгованості за кредитом; 8066 грн 19 коп. – заборгованості за відсотками.
Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 лютого 2026 року позов АТ «А-БАНК» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.03.2021 у розмірі 10 870 грн 86 коп. (борг за тілом кредиту). Відмовлено у задоволенні іншої частини позову у зв`язку з його необґрунтованістю. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції з урахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, зазначив, що, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», які наявні в матеріалах справи, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.03.2021 шляхом підписання анкети-заяви, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка установлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами. Підписання паспорту споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця, однак його підписання споживачем не підтверджує укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в ньому не відбулася фіксація волі сторін договору та його змісту. З урахуванням зазначеного, суд відмовив у стягненні відсотків за користування кредитними коштами. Водночас, оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_2 кредитні кошти не повернуті в повному обсязі, розмір неповернутих коштів становить різницю між фактично отриманими та використаними відповідачкою коштами та коштами внесеними нею на погашення кредитної заборгованості складає 10 870 грн 86 коп. боргу по тілу кредиту, тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
23 березня 2026 року АТ «А-БАНК» через електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» подало апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить Сумський апеляційний суд скасувати рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 лютого 2026 року в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, та задовольнити позов у повному обсязі; стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачка в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку підтвердила під підпис ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг. Щодо відсотків зазначає, що позичальниця отримала кредитну картку та користувалася кредитними коштами, тобто погодилася з умовами, які діяли на момент зняття коштів. Посилання суду на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 жодним чином не обґрунтовано, оскільки в справі № 342/180/17 Тарифи банку не були підписані боржником, а в даному випадку до матеріалів справи долучені не тільки Тарифи із сайту Банку, а й паспорт споживчого кредиту, в якому чітко оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо, який підписано боржником за допомогою електронного підпису. В даному випадку підлягає застосування інша практика Верховного Суду, зокрема постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 284/157/20. Банк має право відповідно до статті 1048 ЦК України на одержання від позичальника процентів. Оскільки відповідачка отримала кредитну карту та скористалась кредитними коштами, то вона погодилась з умовами, що діяли на момент зняття (фактичне прийняття пропозиції до укладення договору). Щодо сумнівів суду відносно розрахунку заборгованості, зазначає, що вони є необґрунтованими, однак на підтвердження правильності розрахунку банк надавав банківську виписку.
Судове рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення тіла кредиту, в апеляційному порядку не оскаржується та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи та заперечення відзиву на апеляційну скаргу 
Відповідачка відзив на апеляційну скаргу не подала, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
03.03.2021 ОСОБА_2 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», розмір процентної ставки указана заява не містить (а.с. 11).
Також 03.03.2021 відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с. 12).
Позивачем на підтвердження своїх вимог надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (а.с. 22-28); Тарифи по картці «Зелена» (а.с. 29-30), які відповідачкою не підписані.
Розмір кредитного ліміту з 03.03.2021 був установлений в розмірі 9000 грн 00 коп., 25.04.2024 був збільшений до 14 700 грн (а.с. 19).
Відповідно до довідки за картками, відповідачці було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано такі картки №: НОМЕР_2 строком дії до лютого 2028 року; НОМЕР_3 строком дії до грудня 2031 року (а.с. 20).
Відповідно до виписки по картці ОСОБА_2 користувалась з 03.03.2021 по червень 2022 року кредитними коштами та поповнювала картку коштами шляхом переказів з інших карток. Позивач здійснював списання відсотків 01 числа щомісяця за використання кредитного ліміту (а.с. 13-18).
Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 03.03.2021, заборгованість відповідачки за указаним договором станом на 08.11.2025 становить 22 691 грн 36 коп., з яких: заборгованість за кредитом – 14 625 грн 17 коп., заборгованість за процентами – 8066 грн 19 коп. (а.с. 7-10).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
В контексті доводів апеляційної скарги щодо вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами апеляційний суд зазначає таке.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Отже, конклюдентними діями може підтверджуватися лише укладення договору в усній формі.
Між тим, статтею 1055 ЦК України імперативно визначено, що кредитний договір обов`язково укладається у письмовій формі.
Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частин першої і другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У справі, яка переглядається договір між сторонами укладений 03.03.2021 року шляхом підписання ОСОБА_2 . Анкети-заяви б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК».
У вказаній Анкеті-заяві від 03.03.2021, підписаній відповідачкою, процентна ставка не зазначена, тобто вона не містить всіх істотних умов, а саме сплати відсотків за користування наданими кредитними коштами, їх розмір та порядок нарахування.
Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просив стягнути складові його повної вартості, зокрема, відсотки за користування кредитом, у розмірі 8066 грн 19 коп.
Обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування процентів, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.03.2021, позивач посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та Тарифи, як невід`ємні частини спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучені до матеріалів справи Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та Тарифи розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи 03.03.2021 Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Щодо доводів заявника апеляційної скарги, що відповідачкою було підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту, який містить основні умови кредитування, апеляційний суд зауважує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, висловленою у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).
Отже матеріали справи не містять доказів ознайомлення відповідачки з умовами кредитування та погодження з нею розміру відсотків за користування кредитними коштами, виходячи з якого позивачем нарахована спірна заборгованість з відсотків.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд резюмує, що оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та тарифи, які долучені позивачем до позову на підтвердження своїх вимог, не містять підпису відповідачки, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03.03.2021 шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. 
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).
З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема, і щодо розміру відсотків за користування кредитом, оскільки вказане спростовується дослідженими судом апеляційної інстанції доказами, що наявні в матеріалах справи.
За приписами частини першої статті 1048 ЦК України якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Натомість вимог про стягнення процентів за користування кредитом з підстав та у розмірі, визначеними актами законодавства, зокрема, статтею 1048 ЦК України банк не пред`явив.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення відсотків. Водночас, оскільки фактично отримані та використані відповідачкою кредитні кошти повернуті не в повному обсязі, місцевий суд дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 10 870 грн 86 коп., розмір якого визначається як різниця між фактично отриманими та використаними відповідачкою коштами та коштами внесеними нею на погашення кредитної заборгованості.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення в оскаржуваній частині.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-80, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив в оскаржуваній частині законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 375 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення в оскаржуваній частині слід залишити без змін.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Оскільки апеляційна скарга залишена апеляційним судом без задоволення, то відсутні підстави для відшкодування заявнику апеляційної скарги судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» залишити без задоволення.
Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 06 лютого 2026 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  	М. В. Щербаченко	

Судді О. І. Собина 

А. П. Сидоренко