Справа № 216/2037/23
провадження 2/216/136/26

РІШЕННЯ
іменем України

23 березня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Цимбалістенко О.В.,
за участю секретаря судового засідання Таганської Є.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, цивільну справу № 216/2037/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.05.2012 року у розмірі 33092,27 грн. (тридцять три тисячі дев`яносто дві гривні двадцять сім копійок) станом на 14.02.2023 року, яка складається з наступного 27070,53 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6021,74 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судові витрати.
Обґрунтування позовних вимог.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.05.2012 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 30.05.2012 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується письмово у заяві. Заявою відповідач підтвердив також той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення.
Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено почтаковий кредитний ліміт. ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 14.02.2023 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 33092,27 грн.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 05 січня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі.
Від представника відповідача ОСОБА_2 27 березня 2024 року на адресу суду надійшов відзив, з якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає, у задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування відзиву зазначає, що з розрахунком Позивача, щодо розміру заборгованості за кредитом Відповідач не погоджується з наступних обставин. Виходячи із висновку зробленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, до спірних правовідносин між позивачем та відповідачем з приводу виконання кредитного зобов`язання повинні застосовуватися виключно умови кредитування визначенні в Заяві-анкеті № б/н від 30.05.2012 року котра особисто підписана Відповідачем. В Заяві-анкеті №б/н від 30.05.2012 року, процентна ставка не зазначена, крім того, відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. В Заяві-анкеті №б/н від 30.05.2012 року, процентна ставка не зазначена. Таким чином, у Позивача відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язань. Зазначив, що з урахуванням того, що домовленості про сплату відсотків за користування коштами, а також комісії та пені підписана Відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 30 травня 2012 року не містить, у відповідача відсутня заборгованість за кредитом більш того наявна переплата в розмірі 25599,32 грн. Оскільки позивач списував грошові кошти з відповідача за необумовлені в заяві відсотки, штрафи та пеню.
12 квітня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 надійшла відповідь на відзив, а також клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
17 травня 2024 року від представника позивача Савіхіної А.М. надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.
18 лютого 2025 року від представника відповідача ОСОБА_2 надійшли додаткові пояснення у справі. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Крім того зазначив, що до підписання заяви про приєднання до умов та Правил надання послуг, яка підписана 24.12.2019 року діють умови кредитування, що містяться в Заяві-анкеті б/н від 30.05.2019 р.
03 березня 2025 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення по справі.
Ухвалами суду від 23 березня 2026 року у задоволенні клопотання про огляд веб-сайту –відмовлено, та клопотання про долучення додаткових доказів представника позивача - задоволено.
В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала.
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Обставини справи, встановлені судом.
30.05.2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які складають між нЕЮ та банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві. Вона ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, що підтверджується її власноручним підписом в анкеті-заяві.
З виписки за договором б/н, укладеного між ОСОБА_1 та АТ КБ « ПриватБанк» станом на 16.02.2023 року вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами починаючи з 11.12.2015 року.
Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної оформленої на ОСОБА_5 11.12.2015 року відбувся старт карткового рахунку НОМЕР_1 . 11.12.2015 року відповідачу встановлено кредитний ліміт 00,00 грн., який в подальшому збільшувався та зменшувався.
Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 14.02.2023 становить 33092,»7 грн. грн., яка складається з: 29878,95грн. заборгованість за тілом кредиту, та 6021,74 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитні картки: Універсальна GOLD № 4149625805213848 термін дії з 11.12.2015 до 05/18; Універсальна GOLD № 516742221338910 термін дії з 03.05.2018 до 04/22
Разом з тим, позивачем до суду було надано Заяву відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаній відповідачем у справі 24 грудня 2018 року, згідно якої ОСОБА_1 , на підставі ст. 634 ЦК України, приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг.Згідно заяви процента ставка була визначена на рівні 43,2% річних для карт Універсальна та 42,0 % річних для карт Універсальна GOLD.
Також позивачем на підтвердження позовних вимог долучений Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».
Джерела права й акти їх застосування.
Згідно ч.1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Відповідно дост.1054 ЦК України, за кредитнимдоговором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти.
Згідно ч.1ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
В силу ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно зіст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У частині 1 ст.549 ЦК Українивизначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.
Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни.
Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.
Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа.
Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.11ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1, 2ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбаченихцим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду.
Судом встановлено, що 30.05.2012 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приват Банк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку.
З заяви-анкети, яка підписана відповідачем, вбачається, що «... Я ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовій формі…».
Так, позивачем на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками та тілом кредиту, надані наступні докази: розрахунок заборгованості,виписка за рахунками, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки довідка про надання відповідачу двох карток (а.с.17); Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка особисто підписана позичальником 30.05.2012,Витяг з Умов і Правил надання банком послуг, заява про приєднання до умов та правил надання послуг від 24.12.2019 р.
Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.
31.З наданих представником відповідача письмових пояснень вбачається, що відповідач не заперечує факт отримання нею кредитних коштів, користування ними та наявність не погашеної заборгованості, одна лише по тілу кредиту.
Представник відповідача та відповідач вважають безпідставним нарахування позивачем відсотків за користування кредитом так як відповідач підписуючи анкету заяву не погоджувала їх.
Однак, суд не може погодитися з вищезазначеними доводами відповідача та її представника за наступних підстав.
Анкета-заява, яка особисто підписана відповідачем, підтверджують її приєднання до умов договору в розумінні положень статті 634 ЦК України, оскільки, підписавши Анкету-заяву, відповідач особисто ознайомилася з запропонованими їй умовами кредитування, тобто була обізнаний з умовами на яких отримала наданий позивачем кредит, а отже банк має право вимагати від позичальника виконання умов договору в частині сплати процентів за користування кредитними коштами. Крім того в самій анкеті заяві зазначено, що відповідачу надавались для ознайомлення умови та тарифи особисто. Крім цього відповідачем було підписано24 грудня 2019 року заяву про приєдннання до Умов та Правил надання послуг.
У позові банк просив стягнути окрім тіла кредиту, такожзаборгованість за простроченими відсотками в 6021,74 грн. станом на 14.02.2023 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті599та частини четвертої статті631 ЦК Українивін мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першоюстатті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другоюстатті 625 цього Кодексу, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першоїстатті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення, підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другоїстатті 625 ЦК Українияк грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України.
Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування.
З позовної заяви вбачається, що строк дії останньої отриманої відповідачем картки 04/22, тобто на день нарахування боргу за процентами не закінчився строк кредитування, тому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення заборгованості за процентами.
За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ви частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 6021,74 грн.є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту то дані позовні вимоги також підлягають задоволенню, оскільки відповідач користувача грошовими кошами, що підтверджується випискою по картковому рахунку не заперечується останньою.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збірпокладається насторони пропорційнорозміру задоволенихпозовних вимог
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплаті судового збору.
Витрати пов`язані з правничою допомогою слід віднести на рахунок відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 610, 625-629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 6 13, 17, 18, 76 83, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 - 289 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

1.Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 30.05.2012 року у розмірі 33092,27 грн. (тридцять три тисячі дев`яносто дві гривні двадцять сім копійок) станом на 14.02.2023 року, яка складається з наступного 27070,53 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6021,74 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.
3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).
4.Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги.
5.Відомості про сторін:
Позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 14360570
Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .
Рішення складено 23 березня 2026 року.

Суддя         О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО