ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/29194/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року (суддя Луговська Г.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 16.12.2025 року) у адміністративній справі №160/29194/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання виплатити пенсію, суд –
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі по тексту – відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у виплаті пенсії з 01.03.2014 року по 27.01.2017 року; зобов`язати відповідача виплатити йому пенсію з 01.03.2014 року по 27.01.2017 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що він є внутрішньо переміщеною особою, раніше проживав у м. Судак АР Крим. Апелянт зазначив, що він з 15.08.2012 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України АР Крим, як отримувач пенсії за віком з 2012 року. Апелянт вважав, що судом не враховано вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» щодо гарантування відновлення соціальних виплат. Апелянт просить повернути не отриману після окупації АР Крим 20.02.2014 року пенсію.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 з 23.01.2017 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 27.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зі зверненням про виплату пенсії з 2014 року. 26.09.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм листом №47332-35916/М-01/8-0400/25 повідомило, що за даними Централізованої підсистеми «Призначення та виплати пенсій» в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, згідно особисто наданої заяви від 23.01.2017 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.01.2017 року. У наданій заяві у графі запитання «Пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати (не призначалась/призначалась)» ОСОБА_1 особисто зазначено «раніше пенсія не призначалась». З огляду на зазначене для виплати пенсії з 2014 року немає підстав. Разом із вказаним листом пенсійним органом надано ОСОБА_1 копію заяви про призначення пенсії від 23.01.2017 року. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався частинами 1, 2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; п.7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 року; Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; пунктами 1.2, 1.5, 4.1, 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року№22-1 та прийшов до висновку про те, що для отримання пенсії за новим місцем проживання, пенсіонер має подати до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації) заяву про призначення пенсії із долученням до неї певного переліку документів, та заяву на запит пенсійної справи за новим місцем проживання подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації), пенсійний орган видає заявнику розписку із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів. Суд врахував, що доказів того, що 23.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії та надав відповідний пакет документів, суду не надано. Суд врахував, що ОСОБА_1 не надав копії пенсійного посвідчення встановленого зразка.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 23.12.2024 року №1201-5003727114, згідно якої ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Судак АР Крим від 21.06.2012 року №423/06-08, ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі пенсійного забезпечення управління Пенсійного фонду України в м. Судак АР Крим і отримує пенсію за віком.
Встановлено, що ОСОБА_1 з 23.01.2017 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком. За призначенням в установлений законодавством термін не звертався за сімейними обставинами. В разі виявлення подвійної оплати пенсії переплачену суму пенсії зобов`язувався повернути. Претензій до пенсійного фонду не мав. Пенсію просив призначити по дублікату трудової книжки, оригінал втрачений. Встановлено, що в заяві про призначення пенсії від 23.01.2017 року ОСОБА_1 власноручно написав про те, що пенсія та інші виплати раніше не призначалися. 
Встановлено, що 27.08.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату пенсії з 2014 року. Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області своїм листом від 26.09.2025 року №47332-35916/М-01/8-0400/25 повідомило ОСОБА_1 про те, що за даними Централізованої підсистеми «Призначення та виплати пенсій» в межах Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, згідно особисто наданої заяви від 23.01.2017 року йому призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.01.2017 року. У наданій заяві у графі запитання «Пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати (не призначалась/призначалась)» ним особисто зазначено «раніше пенсія не призначалась». З огляду на зазначене для виплати пенсії з 2014 року немає підстав. Разом із листом пенсійним органом надано ОСОБА_1 копію заяви про призначення пенсії від 23.01.2017 року.
Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до абзацу 3 п.14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» громадяни України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, мають право на отримання виплат згідно з цим Законом у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234 (чинна до 11.02.2025 року) особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон). Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у п.1 цього Порядку. Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.
Відповідно до пунктів 5, 10 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 року №299 (чинний з 11.02.2025 року) виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат проводиться територіальним органом Пенсійного фонду України, в якому особа востаннє перебувала на обліку, або за заявою одержувача. Особам, які проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат проводиться за умови неодержання пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат
Відповідно до пунктів 1.5, 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії. Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та враховує, що ОСОБА_1 . Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 23.01.2017 року поновлено виплату пенсії. При цьому в заяві про поновлення пенсії ОСОБА_1 власноручно написав, що за призначенням пенсії не звертався в установлений законодавством термін за сімейними обставинами. У заяві не просив виплатити йому пенсію з 01.03.2014 року. 
ОСОБА_1 надано пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 15.08.2012 року; вид пенсії: за віком; з терміном дії: довічно.
Крім того, ОСОБА_1 надано копі. рішення Судакського міського суду АР Криму від 19.07.2012 року у цивільній справі №120/1436/2012 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Судаку АР Крим про встановлення факту належності правоустановчих документів, яким встановлено факт належності ОСОБА_1 диплому серії НОМЕР_2 , виданого Дніпропетровським державним університетом 30.06.1976 року, реєстраційний №222 на ім`я ОСОБА_1 та архівної довідки, виданої Державним національним університетом ім. Олеся Гончара №88-568-282 від 16.05.2012 року на ім`я ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції критично сприймає твердження ОСОБА_1 про те, що він вимушено погодився на поновлення виплати пенсії з 23.01.2017 року, оскільки не бажав перевірки неодержання пенсії ним у російській федерації, як того вимагав Порядок виплати пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.07.2014 року №234.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не оскаржував дії пенсійного органу про невиплату йому пенсії з 01.03.2014 року. 
Суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 фактично до 23.01.2017 року знав про порушене, на його думку, право на не одержання пенсії саме з 01.03.2014 року, однак, звернувся до пенсійного органу про поновлення виплати пенсії з 23.01.2017 року, а не з 01.03.2014 року та лише 08.10.2025 року звернувся до суду з позовними вимогами про зобов`язання виплатити йому неодержану пенсію з 01.03.2014 року по 27.01.2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України, не надавши доказів поважності пропуску такого строку.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 року у адміністративній справі №160/29194/25 – залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова