ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа№ 910/5742/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Корсака В.А.
суддів: Алданової С.О. 
Буравльова С.І. 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» 
про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу 
за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2025, повний текст якого складено та підписано 12.09.2025
у справі №910/5742/25 (суддя Карабань Я.А.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» 
про стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
Рух справи

07.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 2 884 929,93 грн, з яких: 1 570 000,00 грн основний борг, 835 367,40 грн пеня, 390 619,30 грн інфляційні втрати та 88 943,23 грн 3% річних.
Позовні вимоги, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором поставки №0108-24 від 01.08.2024, в частині своєчасної оплати отриманого товару.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» заборгованість за договором № 0108-24 від 01.08.2024 у розмірі 2 550 782,97 грн, яка складається з: 1 570 000 грн основного боргу, 501 220,44 грн пені, 390 619,30 грн інфляційних втрат, 88 943,23 3% річних. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» витрати по сплаті судового збору 34 619,16 грн та 100 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Не погоджуючись з цим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить:
« 1. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі №910/5742/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 501 220,44 гривень пені, 390 619,30 гривень інфляційних втрат, 88 943,23 гривень 3% річних, а також в частині стягнення 100 000,00 гривень витрат на правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у цій частині. 
2. У випадку відмови у задоволенні першого пункту прохальної частини апеляційної скарги, просимо скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.09.2025 у справі № 910/5742/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення 501 220,44 гривень пені, 390 619,30 гривень інфляційних втрат, 88 943,23 гривень 3% річних, а також в частині стягнення 100 000,00 гривень витрат на правничу допомогу та ухвалити у цій частині нове рішення, яким: 
- зменшити розмір пені, 3% річних та інфляційних втрат на 99% 
- зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 1000 (одна тисяча) гривень.
У решті рішення залишити без змін. ». 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2026 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Короткий зміст заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції 

У відзиві на апеляційну скаргу Позивач повідомив, що він очікує понести витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції за розгляд цієї справи у розмірі 50 000,00 грн, на підтвердження чого долучив копії Договору про надання правової допомоги №30/10/25 від 30.10.2025, рахунку фактури № 1 від 30.10.2025, платіжної інструкції №2628 від 06.11.2025 та заключної виписки за період 06.11.2025 по 06.11.2025.
20.02.2026 Позивач, у визначений законом строк, з посиланням на положення ч. 2 та 4 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, подав заяву, в якій просить стягнути з Відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 50 000,00 грн. 

Короткий зміст заперечень Відповідача 

Відповідач заперечив щодо зазначеної вище заяви та просить відмовити у її задоволенні, з огляду на те, що:
- відсутній акт приймання-передачі наданих послуг; 
- відсутній детальний розрахунок виконаних робіт, не наведено погодинної ставки; 
- не підтверджено, що заявлена сума стосується виключно розгляду справи саме в апеляційній інстанції; 
- не деталізовано, які саме процесуальні дії виконані представником. 
Відповідач вважає, що сам по собі договір та платіжний документ не є безумовним доказом необхідності та співмірності заявлених витрат. Також, Відповідач зазначив, що заявлена позивачем сума у розмірі 50 000,00 грн є завищеною та економічно необґрунтованою. У даному випадку позивач не довів: 
- необхідність саме такого обсягу витрат; 
- відповідність суми критеріям розумності; 
- причинно-наслідковий зв`язок між заявленою сумою та фактичними процесуальними діями. 
Відповідач стверджує, що фактично єдиною процесуальною дією представника позивача у суді апеляційної інстанції було подання відзиву на апеляційну скаргу, який повторював зміст позовної заяви, судове засідання в апеляційній інстанції тривало 20 хв., а виступ представника позивача 3 хв., що не може свідчити про значний обсяг правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції позивач вже заявляв витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн, які були присуджені рішенням Господарського суду міста Києва від 03.09.2025. Разом з тим у договорі №30/10/25 від 30.10.2025 зазначені послуги, які за своїм змістом фактично дублюють правову допомогу, що вже надавалась позивачу раніше. Таким чином, позивач не довів, що заявлена сума витрат не є повторною оплатою за ті самі або аналогічні правничі послуги.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 повідомлено учасників справи про призначення до розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5742/25 без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк до 13.03.2026 для надання своїх заперечень чи пояснень щодо поданої Позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/5742/25. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою. 

Джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті додаткової постанови

Відповідно до статті 19 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити такі висновки:
(1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені у частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у п. п. 130-131 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Отже, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
Разом з тим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Схожа правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 ГПК України).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Такі критерії як обґрунтованість, пропорційність, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката суд має враховувати як відповідно до частини четвертої статті 126 ГПК України, так і відповідно до частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

Фактичні обставини, що встановлені судом за результатами розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції

Як вже було зазначено, Позивач просить стягнути з Відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн (гонорар). 
На підтвердження понесених витрат Позивачем долучено:
- копію Договору про надання правової допомоги №30/10/25 від 30.10.2025;
- копію рахунку фактури №1 від 30.10.2025;
- копію платіжної інструкції №2628 від 06.11.2025;
- копію заключної виписки за період 06.11.2025 по 06.11.2025.
Дослідивши подані Позивачем докази, колегія встановила наступне. 
30.10.2025 між позивачем (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛКОМ» (Адвокатське об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги №30/10/25, згідно якого Клієнт доручає та зобов`язується оплачувати, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (послуги) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
У п. 1.2. Договору сторони домовились, що правова допомога надається у Північному апеляційному Господарському суді у справі №910/5742/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ ЦУКРОВИЙ ДІМ» до товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЖИТОМИРСЬКІ ЛАСОЩІ» про стягнення основної суми заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат, надалі по тексту «судова справа» у відповідних відмінках, та включає в себе наступні послуги: 
- правовий аналіз апеляційної скарги; 
- узагальнення та аналіз судової практики щодо спірних правовідносин; 
- надання правової інформації Клієнту, консультацій і роз`яснень щодо правової позиції Клієнта у судовій справі; 
- формування правової позиції; 
- підготовка будь-яких документів, які будуть необхідними в процесі судового розгляду справи, зокрема, але не виключно: відзив на апеляційну скаргу, заперечення на відповідь на відзив, заяви, клопотання, письмові пояснення, процесуальних та інших документів правового характеру спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; 
- представництво, шляхом безпосередньої участі адвокатами Адвокатського об`єднання, інтересів Клієнта в суді; 
- захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у судовій справі; 
- інші послуги, що є необхідними та прямо пов`язані із розглядом судової справи. 
За надання правової допомоги Клієнт сплачує на користь Адвокатського об`єднання гонорар, який є винагородою Адвокатського об`єднання. (п. 2.1. Договору). 
Сторони визначили, що гонорар за даним Договором встановлюється у фіксованому розмірі та складає 50 000,00 грн без ПДВ. (п. 2.2. Договору). 
Згідно п. 3.1. Договору, розрахунок за надання правової допомоги здійснюється в безготівковій формі у наступному порядку: 
- перший платіж - передоплата у розмірі 30 000,00 грн; 
- другий платіж - після розгляду судової справи судом по суті, що закінчується ухваленням або постанови суду, або постановленням ухвали про закриття провадження у справі, або ухвали про залишення позову без розгляду у розмірі 20 000,00 грн. 
На підтвердження оплати адвокатських послуг у розмірі 30 000,00 грн заявником додано копію платіжної інструкції №2628 від 06.11.2025. 
Враховуючи умови зазначеного Договору та надані Позивачем докази на підтвердження понесених витрат колегія суддів дійшла наступних висновків. 

Мотиви суду апеляційної інстанції за результатами розгляду заяви

Щодо наданих послуг адвоката 

Відповідно до Договору про надання правової допомоги №30/10/25 від 30.10.2025 сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар, що становить 50 000,00 грн за надані послуги адвоката Позивача. 
Враховуючи вищевикладене, судова колегія враховує, що відповідно до договору про надання правничої допомоги, сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно матеріалів справи, позивач оскаржив судове рішення суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції залишив без задоволення. 
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат позивача виконав послуги щодо підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу, який оформлений згідно з вимогами ст. 263 ГПК України, а також адвокат Позивача брав участь у двох судових засіданнях. 
Враховуючи результат розгляду справи на користь Відповідача, останній має право на відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу. Таке очікування є правомірним, оскільки витрати були необхідними для захисту інтересів сторони.
Колегія у контексті оцінки доказів, поданих позивачем на обґрунтування заяви, звертається до висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, де Верховний Суд вказав, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
У вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу позивача у даній справі колегія звертається до критеріїв визначених вище у цій постанові та зазначає, що для включення всієї суми витрат на професійну правничу допомогу у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір їх є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Ураховуючи наведене вище у своїй сукупності, керуючись критеріями оцінки судових витрат на професійну правничу допомогу, ураховуючи характер спору та розумну необхідність судових витрат для розгляду конкретної справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів, дослідивши заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, вважає, що розмір заявлених позивачем до розподілу витрат на професійну правничу допомогу у загальній сумі 50 000,00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), та є співрозмірними із виконаним адвокатом обсягом робіт (наданими послугами) з огляду на результат вирішення справи та її значення для сторін. 
Отже, враховуючи принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями як складність та обґрунтованість їхнього розміру, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заява Позивача підлягає задоволенню. 

Щодо заперечень Відповідача 

Відповідач заперечив щодо стягнення заявлених Позивачем витрат та просить відмовити у їх стягненні, з огляду на те, що:
- відсутній акт приймання-передачі наданих послуг; 
- відсутній детальний розрахунок виконаних робіт, не наведено погодинної ставки; 
- не підтверджено, що заявлена сума стосується виключно розгляду справи саме в апеляційній інстанції; 
- не деталізовано, які саме процесуальні дії виконані представником. 
Щодо зазначених доводів Відповідача колегія суддів звертає увагу на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.
Так, оцінюючи зміст приписів частини третьої статті 126 ГПК, Велика Палата Верховного Суду вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
А відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, доводи Відповідача щодо відсутності детального розрахунку виконаних робіт, погодинної ставки та того, які саме процесуальні дії виконані представником колегія відхиляє. 
Доводи Відповідача про те, що Позивач не надав акт приймання-передачі наданих послуг та підтвердив, що заявлена сума стосується виключно розгляду справи саме в апеляційній інстанції колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, зокрема наданими Адвокатським об`єднанням послугами в суді апеляційної інстанції.
Твердження Відповідача про те, що сам по собі договір та платіжний документ не є безумовним доказом необхідності та співмірності заявлених витрат колегія також відхиляє, адже співмірність витрат підтверджується фактичним обсягом їх виконання. Зокрема колегія враховує, що адвокатом Позивача було опрацьовано апеляційну скаргу та підготовлено відзив, тобто виконано дії, які є необхідними для належного захисту інтересів Позивача.
Крім того, Відповідач у своїх запереченнях зазначив, що заявлена Позивачем сума витрат на правничу допомогу у розмірі 50 000,00 грн є завищеною. 
Колегія суддів вважає зазначені заперечення Відповідача необґрунтованими, оскільки склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджується належними доказами: договором про надання правової допомоги та платіжними документами. Колегія суддів зазначає, що встановлення розміру гонорару є виключним правом сторін договору, а суд не має повноважень втручатися в договірні відносини адвоката та клієнта за відсутності ознак невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. 
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №910/5742/25 задовольнити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Житомирські ласощі» (01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок 9-11, ідентифікаційний код 38092323) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ «Цукровий дім» (25006, місто Кропивницький, вулиця Миколи Левитського, будинок 28, ідентифікаційний код 43213289) 50 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції у справі №910/5742/25. 
В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.
Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя В.А. Корсак 

Судді С.О. Алданова

С.І. Буравльов