ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/5414/26
провадження № 3/753/1992/26

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Заруба П.І., за участю захисника Кірюхова Р.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановив:
28 лютого 2026 о 17-й годині 16 хвилин в м. Києві, вул. Євгенія Харченка, 25-а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та порушення мови. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки відмовився, чим вчинив порушення повторно протягом року, чим порушив п. 2.5 ПДР України. 
Крім того, 28 лютого 2026 о 17-й годині 16 хвилин в м. Києві, вул. Євгенія Харченка, 25-а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування за рішенням суду, чим здійснив порушення повторно протягом року. Постанова за ч. 4 ст. 126 КУпАП ЕНА 6226448 від 26.11.2025, чим порушив п. 2.1а ПДР України.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
В суді ОСОБА_1 свою вину у вчинених правопорушеннях не визнав. Пояснив, що у дівчини розболілось коліно, і її треба відвезти в лікарню. Якраз в цей момент підійшов товариш ОСОБА_2 , якому він дав ключі від автомобіля. За кермо сів ОСОБА_2 коли вони під`їхали і зупинились, до них підійшли працівники поліції. За кермом ОСОБА_1 не був, і про це повідомляв працівників поліції. Виходив з водійського місця, тому що двері пасажирського не працюють.
Свідок ОСОБА_2 суду пояснив, що вони з ОСОБА_1 друзі. В день коли сталась подія, він гуляв по вул. Харченка та зустрів ОСОБА_1 та Дарину, яку треба було везти до лікарні. ОСОБА_2 повідомив, що може сісти за кермо. По дорозі ОСОБА_2 захотів до туалету, тому зупинився і вийшов з автомобіля. Коли повернувся, вже стояла поліція. ОСОБА_1 за кермом не був. Також свідок повідомив, що водійського посвідчення немає. Свої права загубив, в додатку ДІЯ вони не відображаються. 
Захисник Кірюхов Р.В. просив закрити адміністративні матеріали відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю складів правопорушення. Вказав, що матеріалами справи вину ОСОБА_3 не доведено. Так, працівниками поліції не була здійснена зупинка автомобіля, біля якого ОСОБА_1 просто стояв, як цього вимагає ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки автомобіль стояв знерухомлений. Рішення суду долучені до матеріалів справи не завірені належним чином і не можуть бути належними доказами. В матеріалах справи відсутні відомості з приводу того, якими саме технічними засобами була зроблена відеофіксація працівниками поліції, що є порушенням і вказує на недопустимість вказаного доказу. Направлення на огляд водія з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складено не повно, так як медичний заклад вказаний лише абревіатурою. Крім того, даних що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом не надано, а свідок в судовому засіданні підтвердив, що саме він був за кермом, а не ОСОБА_1 .
Суд, вислухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника та свідка, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши всі обставини справи та відеозапис з нагрудної камери, надаючи оцінку зібраним доказам у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, у присутності ОСОБА_1 та його захисника було відтворені відеозаписи з нагрудних бодікамер працівників поліції, що надійшли разом з матеріалами справи, з відеозапису VID_20260303_164537_309 вбачається, як автомобіль «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 здійснює рух, маневр повороту, зупиняється і з місця водія виходить ОСОБА_1 . На наступному відеозаписі зафіксовано як працівники поліції підходять до ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 . На питання працівників поліції, що вони роблять, ОСОБА_2 відповідає, що вони перепарковують машину товариша. На 00.50 секунді працівники поліції просить підійти водія автомобіля, підходить ОСОБА_1 .. Працівник поліції проводить його поверхневу перевірку, запитує чи є документи, що посвідчують особу. ОСОБА_1 повідомляє, що немає документів. На 01 хвилині 40 секунд інспектор пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. На 01 годині 53 секунді ОСОБА_1 говорить «Ні, не буду». На 02 хвилині 05 секунді працівник поліції говорить, що люди скаржаться на водіння ОСОБА_1 . На 02 хвилині 40 секунд інспектор роз`яснює порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу Драгер. На 03 хвилині 20 секунд працівник поліції роз`яснює порядок проходження огляду у лікаря. На що ОСОБА_1 говорить вимикайте камеру, якщо ні я спілкуватись не буду. На 04 хвилині 05 секунд ОСОБА_1 говорить, що не буде спілкуватись з працівниками поліції. На 04 хвилині 14 секунд працівник поліції оголошує ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, та пропонує пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 відмовляється. В подальшому працівник поліції починає оформляти відносно ОСОБА_1 документи, та виявляється що ОСОБА_1 позбавлений права керувати транспортними засобами. Даний факт ОСОБА_1 підтверджує. 
Вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчинених правопорушень, відновити послідовність подій та надати оцінку діям осіб, які приймали участь у складанні протоколів про адміністративні правопорушення та отримані у встановленому законом порядку.
Переглянутий відеозапис повністю спростовує пояснення ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 , що він не керував транспортним засобом, оскільки на відео останній не заперечує, що саме він водій автомобіля. Лише після того, як ОСОБА_1 зрозумів, що відносно нього будуть складені протоколи, він почав заперечувати факт керування.
Так само вказаний відеозапис підтверджує неправдивість показів ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 з приводу того, що останній віз в лікарню дівчину ОСОБА_5 . Оскільки на відео чітко вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджують, що перевозили автомобіль товариша.
Доводи захисника про те, що патрульним поліцейським не було зазначено підстави для зупинки транспортного засобу, що є порушенням вимог ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколів про адміністративні правопорушення за вказаними статтями.
При цьому суд звертає увагу, що причина зупинки автомобіля не звільняє водія від обов`язку, встановленого п. 2.5 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського пройти в установленому законом порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оскільки дана норма носить імперативний обов`язок для водія.
З приводу позиції захисника, що постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 08 вересня 2025, якою ОСОБА_1 визнано винними у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень та 1 року позбавлення права керувати транспортними засобами є не завіреною належним чином, а відтак є неналежним доказом суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» Єдиний державний реєстр судових рішень - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Так, копія зазначеної постанови зроблена шляхом витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень і містить дані про надіслання її судом в Реєстр та дату набрання законної сили. Крім того дана копія зроблена через повний доступ до інформаційних ресурсів Реєстру, яка забезпечується за допомогою електронного кабінету виключно для авторизованих користувачів. Даний доступ має виключний перелік категорій осі, визначений Рішенням ВРП № 1200/0/15-18 від 19.04.2018 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру судових рішень».
Враховуючи викладене, наявна в матеріалах справи копія постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2025 є належним доказом у даній справи (а.с.11-14).
Одночасно повторність правопорушення за ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 125 КУпАП підтверджується довідками адмінпрактики УПП у м. Києві, які містять достатню інформацію щодо вчинення попередніх адміністративних правопорушень ОСОБА_1 і прийняті в справі рішення. 
Дані довідки містять підписи посадових осіб, які надали інформацію, та відповідні печатки, а наявна у них інформація повністю підтверджується наявною у Єдиному державному реєстрі судових рішень постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.09.2026 та постановою серія ЕНА № 6226448 відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. (а.с.7, 22, 28).
З приводу того, що направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не містить повної назви медичного закладу а лише містить абревіатуру, суд зазначає, що чинне законодавство не вимагає обов`язку зазначення повної назви медичної установи. Крім того, даний факт не скасовує обов`язку водія на проходження огляду на стан сп`яніння на законну вимогу працівника поліції.
Також суд звертає увагу захисника, що Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», наказом № 1376 від 06.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» та вимогами КУпАП не передбачено долучення до протоколу про адміністративне правопорушення технічної документації, щодо відеореєстраторів, бодікамер працівників поліції.
Розбіжності в часі при складанні направлення та протоколах про адміністративні правопорушення ніяким чином не впливають встановлення факту порушення ПДР України ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Суд критично оцінує позицію ОСОБА_1 , висловлену ним в судовому засіданні і вважає, що вона є способом його захисту від висунутого обвинувачення у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та наміром уникнути адміністративної відповідальності. Його пояснення в повному обсязі спростовуються вище викладеними доказами. 
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується фактичними даними, які в протоколах про адміністративні правопорушення серія ЕПР 1 № 602967, ЕПР 1 № 602976, які складені відповідно до вимог ст. 256 КУпАП (а.с.1, 19) картках обліку адміністративних правопорушень (а.с.4, 21).
Враховуючи викладене приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні п.2.5, 2.1а ПДР України та наявності в його діях складів адміністратвиного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП.
При вирішення питання накладення адміністративного стягнення, суд враховує ч. 2 ст. 36 КУпАП, відповідно до якої, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. 
Враховуючи обставини скоєного, особу ОСОБА_1 те, що він не працює, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, вважаю за необхідне призначити йому адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання про доцільність оплатного вилучення транспортного засобу, суд виходить з того, п.п. 4 п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 встановлено, що не можна накладати адміністративне стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі. В протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 належить іншій особі. У зв`язку з чим, суд вважає за неможливе накладення на нього додаткового адміністративного стягнення у вигляді оплатного вилучення транспортного засобу. 

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн. 

На підставі викладеного та керуючись ст. 126, 130, 283, 284, 285 КУпАП, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» суддя,

постановив:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 (двох тисяч чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень.
Роз`яснити, що у разі несплати правопорушником штрафу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу відповідно до положень ст. 308 КУпАП.

Строк пред`явлення постанови до примусового виконання протягом трьох місяців з дня її винесення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.
За відсутності скарги постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку встановленого на оскарження.
Суддя           П.І. Заруба