ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7248/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В. за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.
та представників:
від позивача: Жінчин Б.А
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу
за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА" (50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ангарська, будинок 3-А; ідентифікаційний код 38888898) 
про стягнення заборгованості за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд №104/4Д від 20.03.2025 у загальному розмірі 756 989,47 грн 

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано належним чином, у погоджені строки та порядок роботи за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд №104/4Д від 20.03.2025, укладеним між позивачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , як замовником, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА", як підрядником. 
Позивач зазначає, що календарним графіком виконання робіт (додаток №4 до договору) встановлені строки початку виконання будівельних робіт, зокрема, робіт 2 етапу та завершення робіт за договором, а саме: початок виконання робіт 2 етапу - не пізніше 01.04.2025, строк завершення - до 03.05.2025.
За твердженням позивача на виконання пункту 8.1 договору позивач передав об`єкт виконання робіт (опорний пункт 371), про що складено акт приймання-передачі об`єкта від 21.03.2025.
Позивач звертає увагу, що в порушення пунктів 1.4, 3.1, 8.2 договору відповідач у строки, встановлені договором до виконання робіт 2 етапу (будівельних робіт по визначеному об`єкту) не приступив, про хід виконання робіт не проінформував, станом на кінцеві терміни виконання будівельних робіт за договором будівельні роботи по об`єкту не завершив. 
Позивач зазначає, що, враховуючи викладене, позивачем було прийнято рішення про розірвання договору в односторонньому порядку та 08.07.2025 на адресу відповідача було направлено повідомлення про розірвання договору. Вказане поштове відправлення вручене відповідачу 10.07.2025. Таким чином, договір підряду є розірваним в односторонньому порядку з 16.07.2025.
За порушення відповідачем умов договору, позивачем нараховано: - пеню за порушення терміну початку виконання будівельних робіт, визначеного календарним графіком виконання робіт за загальний період з 01.04.2025 по 16.07.2025 у розмірі 332 252,55 грн; - пеню за порушення строків завершення будівництва, визначених календарним графіком виконання робіт за загальний період з 04.05.2025 по 16.07.2025 у розмірі 221 928,64 грн; - штраф за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів у розмірі 212 808,29 грн., вказане і стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до суду.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідачем було подано відзив на позовну заяву (вх. суду №9046/26 від 25.02.2026) у якому відповідач просить, зокрема: - відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за порушення терміну початку виконання будівельних робіт в повному обсязі; - відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені за порушення строків завершення будівництва у сумі визначеній розрахунком позивача, через невірне визначення початку та завершення плину строків такого порушення, а також внаслідок відсутності вини у цьому простроченні з боку відповідача; - відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% вартості робіт за прострочення понад тридцять днів внаслідок відсутності у цьому вини відповідача, посилаючись на те, що фактично умовами договору не встановлено відповідальності за порушення строків окремих етапів виконання, що обумовлені графіком. 
Також відповідач зазначає, що сторони за взаємним волевиявленням погодили в умовах договору, що виконання будь-яких будівельних робіт на об`єктах підрядником та залученими ним працівниками мало виконуватися із дотриманням вимог безпеки життя і здоров`я, через наявні загрози під час сигналів повітряних тривог. 
Крім того, відповідач звертає увагу, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості та вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду та просить, у випадку, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій, зменшити розмір неустойки на 99%.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
22.12.2025 до господарського суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд №104/4Д від 20.03.2025 у загальному розмірі 756 989,47 грн, відповідно до якого позивач просить суд:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА" на користь Військової частини НОМЕР_1 неустойку за Договором підряду від 20.03.2025 № 104/4Д у сумі 756 989,47 грн., у тому числі пеню за порушення терміну початку виконання будівельних робіт (робіт 2 етапу) у сумі 332 252,55 грн.; пеню за порушення строків завершення будівництва у сумі 221 928,64 грн., штраф у розмірі 7% вартості робіт за прострочення понад тридцять днів у сумі 212 808,29 грн.;
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА" на користь Військової частини НОМЕР_1 - 9 083,87 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 справу №904/7248/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
26.12.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву залишено без руху.
30.12.2025 до господарського суду від представника позивача надійшла заява (вх. суду №57161/25 від 30.12.2025) про усунення недоліків позовної заяви.
12.01.2026 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 10.02.2026 о 10:45 год.
10.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №6195/26 від 10.02.2026) про повернення в підготовче провадження.
10.02.2026 у підготовче судове засідання прибули повноважні представники позивача та відповідача.
10.02.2026 ухвалою господарського суду поновлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву - до 17.02.2026 включно. Відкладено підготовче засідання у справі на 10.03.2026 о 10:45 год.
25.02.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив (вх. суду №9046/26 від 25.02.2026) на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву по справі №904/7248/25.
27.02.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла відповідь на відзив (вх. суду №9394/26 від 27.02.2026) на позовну заяву з додатками.
10.03.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №11102/26 від 10.03.2026) про долучення доказів.
10.03.2026 у підготовче засідання з`явилися повноважні представники позивача та відповідача. У вказаному підготовчому судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання щодо повторного подання представником відповідача клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву з додатками, з огляду на те, що судом вже було поновлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву - до 17.02.2026 включно.
Представник відповідача просив суд задовольнити вказане клопотання та долучити відзив до матеріалів справи. Причини пропущення встановленого строку було обумовлено тим, що в Господарському суді Дніпропетровської області на розгляді перебуває велика кількість справ між цими ж сторонами, у зв`язку із чим бракує часу на своєчасну підготовку процесуальних документів по кожній справі. Представник позивача не заперечував проти задоволення судом даного клопотання представника відповідача.
Суд, заслухавши позиції сторін, вирішив протокольно задовольнити клопотання представника відповідача та долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву та відповідь на відзив.
Представник позивача проінформував суд, що не ознайомлений із клопотанням представника відповідача (вх. суду №11102/26 від 10.03.2026) про долучення доказів та має намір скерувати до суду процесуальну заяву з викладеною позицією щодо вказаного питання. Представник відповідача не заперечував проти оголошення перерви.
Суд протокольно задовольнив усне клопотання представника позивача та оголосив перерву в підготовчому судовому засіданні до 25.03.2026 о 12:00 год.
10.03.2026 ухвалою господарського суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 13.04.2026 включно. Оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні. Повідомлено учасників справи, що продовження підготовчого судового засідання відбудеться 25.03.2026 о 12:00 год.
25.03.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. суду №13879/26 від 25.03.2026).
25.03.2026 у підготовче засідання з`явились повноважні представники сторін.
У вказаному підготовчому засіданні обговорені питання, що стосуються виконання завдань підготовчого засідання, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.
25.03.2026 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі №904/7248/25. Справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 21.04.2026 об 11:00 год.
21.04.2026 у зв`язку із технічним збоєм в роботі мережі Інтернет та мережевого обладнання системи відеоконференцзв`язку, що унеможливило проведення судового засідання, судове засідання відкладено на 30.04.2026 о 10:30 год.
21.04.2026 ухвалою господарського суду відкладено у межах розумного строку судове засідання у справі на 30.04.2026 о 10:30 год.
30.04.2026 у судове засідання з`явились повноважні представники сторін.
У вказаному судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті, обговорені питання що стосуються розгляду справи по суті, заслухано вступне слово представників сторін.
Суд прийшов до висновку щодо необхідності оголосити перерву в судовому засіданні, з огляду на необхідність дотримання балансу інтересів сторін та з метою надання можливості представникам сторін подати до суду додаткові пояснення стосовно поставлених судом запитань.
Сторони не заперечували проти оголошення перерви в судовому засіданні.
30.04.2026 ухвалою господарського суду оголошено перерву у судовому засіданні у справі №904/7248/25 в межах розумного строку. Повідомлено сторін, що продовження судового розгляду відбудеться 18.05.2026 о 10:00 год.
01.05.2026 до господарського суду від представника позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення по справі (вх. суду №21058/26 від 01.05.2026).
04.05.2026 до господарського суду від представника відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №21557/26 від 04.05.2026) про долучення доказів.
18.05.2026 у судове засідання з`явились повноважні представники сторін.
Представник відповідача просив суд долучити до матеріалів справи клопотання (вх. суду №21557/26 від 04.05.2026) про долучення доказів, оскільки під час підготовчого провадження представником було повідомлено суд про неможливість подати докази разом з відзивом на позовну заяву. Представник позивача не заперечував проти долучення даних доказів.
Суд, заслухавши позиції сторін, вирішив протокольно задовольнити клопотання представника відповідача та долучив до матеріалів справи докази.
У вказаному судовому засіданні досліджено докази, наявні в матеріалах справи, та заслухано судові дебати представників сторін.
В судовому засіданні 18.05.2026 після судових дебатів господарський суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, зазначив, що рішення буде ухвалено та проголошено 25.05.2026 об 11:20 годині.
18.05.2026 ухвалою господарського суду повідомлено учасників справи, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №904/7248/25 призначено на 25.05.2026 об 11:20 год., у приміщенні Господарського суду Дніпропетровської області в залі судового засідання №3-409 за адресою: м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, буд. 1.
У судове засідання 25.05.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не прибув. Про дату, час та місце проголошення судового рішення сторони повідомлені належним чином.
У судовому засіданні 25.05.2026 за результатами розгляду справи проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем не виконано належним чином, у погоджені строки та порядок роботи за договором підряду на будівництво фортифікаційних споруд №104/4Д від 20.03.2025, укладеним між позивачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , як замовником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА", як підрядником. 
У зв`язку з чим, позивачем нараховано: - пеню за порушення терміну початку виконання будівельних робіт, визначеного календарним графіком виконання робіт за загальний період з 01.04.2025 по 16.07.2025 у розмірі 332 252,55 грн; - пеню за порушення строків завершення будівництва, визначених календарним графіком виконання робіт за загальний період з 04.05.2025 по 16.07.2025 у розмірі 221 928,64 грн; - штраф за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів у розмірі 212 808,29 грн., відповідач проти вказаного заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення з позовом до суду.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:
(1) Факт укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі щодо строку його дії, порядку розірвання та припинення.
(2) Факт порушення відповідачем строків виконання робіт за договором. 
(3) Факт розірвання договору позивачем в односторонньому порядку з 16.07.2025.
(4) Правомірність нарахування позивачем штрафних санкцій за договором. 

1. Укладення між сторонами договору та його умови, у тому числі щодо строку його дії, порядку розірвання та припинення.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - Військовою частиною НОМЕР_1 , як замовником та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА", як підрядником укладено договір підряду на будівництво фортифікаційних споруд №104/4Д від 20.03.2025 (надалі - договір, а.с.21-57, т.1). 
Відповідно до пункту 1.1 договору в порядку, строки та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а підрядник зобов`язується на свій ризик, власними силами виконати роботи з розробки проектно-кошторисної документації та виконання будівельних робіт по визначеному у договорі об`єкту «Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №371» (надалі - об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані на умовах договору роботи та оплатити їх вартість. Код ДК 021:2015:45220000-5 Інженерні та будівельні роботи.
Пунктом 1.4 договору сторони погодили, що роботи виконуються за етапами: 
І етап - проектування: виконання вишукувальних робіт (інженерно-геодезичні та інженерно-геологічні вишукування), розроблення проектної документації стадії “Робочий проєкт” (у склад якого повинен входити Генеральний план), у тому числі проходження експертизи з отриманням позитивного експертного звіту та передача замовнику відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток 4), що є невід`ємною частиною договору;
ІІ етап - будівельні роботи відповідно до календарного графіку виконання робіт (додаток 4).
Пунктом 2.1 договору (в редакції додаткової угоди №1 від 01.05.2025, а.с.33, т.1) визначено, що вартість робіт по договору визначена за договірною ціною (додаток №1 до додаткової угоди №1 від 01.05.2025), складеною на підставі локальних кошторисів до неї (додаток №5/1-5/6 до додаткової угоди №1 від 01.05.2025) і складає 3 040 118,36 грн, у тому числі ПДВ 506 686,39 грн та є складовою частиною вартості робіт по об`єкту в межах зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва об`єкта. 
Строки виконання робіт за цим договором визначені календарним графіком виконання робіт (Додаток 4) та встановлюються до “03” травня 2025 року включно. Підрядник розпочинає виконання робіт згідно з календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 (п`яти) календарних днів після підписання договору підряду (пункти 3.1, 3.2 договору).
Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору визначено права замовника, зокрема, відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України, у разі порушення підрядником господарських зобов`язань за договором застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, а саме: достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин:
а) підрядник не розпочав будівництво (реконструкцію) об`єкта протягом 10 календарних днів з дати підписання договору підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника;
б) підрядник більше ніж на 5 днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника;
в) підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проектно-кошторисної документації під час будівництва об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених замовником та підрядником строків. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками підрядника;
г) систематичне порушення підрядником умов даного договору.
Договір вважається розірваним через 5 календарних днів з дати отримання підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється замовником на адресу підрядника.
Підпунктом 4.2.1 пункту 4.2 договору визначено, що замовник зобов`язаний затвердити проектну документацію, надати підряднику об`єкт (фронт робіт).
Відповідно до пункту 8.1 договору замовник за актом приймання-передачі об`єкта передає підряднику на період виконання робіт та до їх завершення об`єкт (будівельний майданчик/фронт робіт).
Згідно з пунктом 8.2 договору підрядник самостійно організовує всю роботу з виконання цього договору відповідно до календарного графіка виконання робіт (додаток 4) та з дотриманням вимог ДБН А.3.1-5-2016 "Організація будівельного виробництва", інших нормативних документів, які регулюють виконання будівельних робіт.
Підрядник щомісячно до 10 числа наступного місяця зобов`язаний інформувати замовника, зокрема, про хід виконання робіт, у тому числі про відхилення від графіка їх виконання (причини, заходи щодо усунення відхилення тощо) (пункт 8.4 договору).
Пунктом 10.1 договору визначено, що приймання та передача виконаних робіт здійснюється сторонами поступово у міру завершення виконання видів робіт, їх частин, окремих конструктивних елементів тощо, шляхом підписання сторонами акта приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в.
Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в, акт здачі-приймання виконаних проектних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт за формою №КБ-3 за виконані будівельні роботи оформлюються належним чином підрядником у двох примірниках і надаються для підписання замовнику (пункт 10.2 договору). 
Пунктом 10.4 договору визначено, що прийняття виконаних робіт здійснюється замовником за умови належного виконання робіт та надання підрядником документів, що підтверджують якість матеріальних ресурсів, використаних під час виконання робіт (якщо наявність сертифікатів, протоколів, паспортів якості, тощо є обов`язковим згідно з чинним законодавством та іншої документації щодо таких матеріалів.
Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами), але не пізніше ніж до 31.12.2025. У частині оплати - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (пункт 17.2 договору).
Згідно з пунктом 18.6 договір припиняється в односторонньому порядку за ініціативою замовника у випадках, що передбачені умовами договору. Підрядник бере на себе ризик неодержання повідомлення замовника про розірвання, припинення договору, якщо повідомлення відправлено підряднику замовником цінним листом з описом вкладення через засоби поштового зв`язку України за фактичною адресою, зазначеною в договорі.
Судом встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. 
Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Отже, договір був чинним на час виникнення спірних правовідносин.

2.  Щодо порушення відповідачем строків виконання робіт за договором.
Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов пункту 8.1 договору, 21.03.2025 року позивач передав відповідачу будівельний майданчик, про що сторонами складено акт приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) (а.с. 19, т.1). 
Відповідно до вказаного акту стан будівельного майданчика відповідає договору, проекту та технічним регламентам (нормам та правилам); майданчик прийнятий підрядником для початку будівництва. 
Також сторонами було підписано Календарний графік виконання робіт (додаток №4 до договору, а.с.32 на звороті, т.1).
Зі змісту вказаного календарного графіку виконання робіт убачається, що сторони встановили строки виконання робіт у декадах (І декада – з 1 по 10 число місяця, ІІ декада – з 11 по 20 число місяця, ІІІ декада – з 21 до кінця місяця), з поділом кожної декади на три рівні частини (третини), які відповідають: 
- перша третина першої декади – 1-3 число місяця, друга третина - 4-6 число місяця, третя третина – 7-10 число місяця;
- перша третина другої декади - 11-13 число місяця, друга третина - 14-16 число місяця, третя третина 17-20 число місяця;
- перша третина третьої декади - 21-23 число місяця, друга третина - 24-26 число місяця, третя третина - 27- останнє число місяця.
З урахуванням наведеного тлумачення графіку виконання робіт, враховуючи зафарбовані (позначені) клітини графіку, відповідач мав розпочати виконання будівельних робіт (ІІ етап) протягом 1-3 квітня 2025 року, та завершити будівельні роботи (ІІ етапу) до 03 травня 2025 року включно.
Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору відповідач виконав роботи з розробки проектної документації (І етап) по об`єкту: "Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 371”, про що сторонами складено акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації по об`єкту: “Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту №371” від 04.04.2025 року (а.с. 18, т.1).
В подальшому, сторони склали акт огляду будівельного майданчика по об`єкту: "Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту № 371" від 25.06.2025 (а.с. 87, т.1), відповідно до якого представниками сторін встановлено, що станом на 25.06.2025 року підрядник на об`єкті не виконав в повному обсязі роботи з будівлі бліндажу, будівлі ходів сполучення, будівлі місця ведення вогню, люків, входів до траншей та відхожих місць, чим порушив строки початку та виконання робіт, визначених у “Календарному графіку виконання робіт” додаток 4 до договору підряду. 

3. Щодо розірвання договору позивачем в односторонньому порядку з 16.07.2025.
Як зазначалося вище, підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору визначено права замовника, зокрема, відповідно до статей 235, 236, 237 Господарського кодексу України, у разі порушення підрядником господарських зобов`язань за договором застосувати в односторонньому порядку оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу з метою припинення або попередження повторення порушень, а саме: достроково розірвати договір в односторонньому порядку, письмово повідомивши підрядника (цінний лист із описом вкладення), у разі настання однієї з таких обставин:
а) підрядник не розпочав будівництво (реконструкцію) об`єкта протягом 10 календарних днів з дати підписання договору підряду. У такому випадку підтвердженням прострочення є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника;
б) підрядник більше ніж на 5 днів порушив строк виконання основних робіт, визначених у графіку виконання робіт, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика, складеним уповноваженими представниками замовника разом із представниками підрядника;
в) підрядник порушив будівельні норми/правила або стандарти чи вимоги проектно-кошторисної документації під час будівництва об`єкта та не усунув їх протягом узгоджених замовником та підрядником строків. Днем виявлення порушень вважається дата складання представниками замовника акта виявлених порушень, який складається разом із представниками підрядника;
г) систематичне порушення підрядником умов даного договору.
Договір вважається розірваним через 5 календарних днів з дати отримання підрядником письмового повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку, який направляється замовником на адресу підрядника.
Як зазначає позивач, підрядник своєчасно будівельні роботи (роботи ІІ етапу) за договором не розпочав, що підтверджується актом огляду будівельного майданчика від 25.06.2025, складеним уповноваженими представниками сторін.
Враховуючи викладене, на думку позивача, є очевидним, що оскільки підрядник своєчасно будівельні роботи (роботи ІІ етапу) за договором не розпочав, закінчення будівельних робіт у визначені договором строки стало явно неможливим, у зв`язку з чим позивачем було прийнято рішення про розірвання договору в односторонньому порядку. 
Також позивач зазначає, що 08.07.2025 позивачем на адресу відповідача направлено повідомлення щодо розірвання договору підряду від 07.07.2025 №14/22-743 (а.с.88, т.1).
Позивачем на підтвердження факту направлення повідомлення щодо розірвання договору підряду на адресу відповідача надано копії опису до цінного листа №4904700058728 та рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 110, т.1).
З наданої позивачем копії рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що поштове відправлення №4904700058728 вручено уповноваженій особі відповідача 10.07.2025 (а.с. 63, т.1).
Отже, позивач зазначає, що договір підряду є розірваним в односторонньому порядку з 16.07.2025. 

4. Правомірність нарахування позивачем штрафних санкцій за договором. 
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. 
В силу положень статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Згідно з частинами 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до пункту 13.3 договору за порушення терміну початку виконання робіт по договору (пункт 3.1 договору), підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% договірної ціни за кожний день нерозпочатої роботи. У разі якщо підрядник не розпочав роботу протягом 30 календарних днів, замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку, повідомивши підрядника письмово. 
Крім того, пунктом 13.5 договору визначено, що за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовникові пеню в розмірі 0,1% договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад 30 днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі 7% вказаної вартості.
Як убачається, позивачем за порушення відповідачем терміну початку виконання будівельних робіт, визначеного календарним графіком виконання робіт нараховано пеню у розмірі 332 252,55 грн за загальний період з 01.04.2025 по 16.07.2025 (день розірвання договору), за порушення строків завершення будівництва, визначених календарним графіком виконання робіт нараховано пеню у розмірі 221 928,64 грн за загальний період з 04.05.2025 по 16.07.2025 (день розірвання договору) та за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів нараховано штраф (7% договірної ціни) у розмірі 212 808,29 грн.

ІV. Мотиви суду
1. Норми права, які застосував суд.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Укладений сторонами договір містить елементи різних договорів, зокрема, договору підряду на проведення проектних та пошукових робіт, а також, договору будівельного підряду, тобто, є змішаним договором.
Зважаючи на те, що причиною виникнення даного спору, є невиконання відповідачем зобов`язань саме в частині проведення будівництва, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють будівельний підряд.
Статтею 875 Цивільного кодексу України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.
Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 Цивільного кодексу України).
Частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.
За змістом частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 2 статті 883 Цивільного кодексу України визначено, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі. 

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності. 
Враховуючи положення частини першої статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. 
Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). 
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд зазначає наступне. 
Як вище встановлено судом, на виконання умов договору позивачем, як замовником було передано, а відповідачем, як підрядником, прийнято будівельний майданчик, що підтверджується складеним сторонами актом приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) від 21.03.2025 (а.с. 19, т.1).
Додатком 4 до договору (Календарний графік виконання робіт) (а.с.32 на звороті, т.1) сторони узгодили умови щодо строків виконання другого етапу робіт (Будівельні роботи), з початком їх виконання протягом 1-3 квітня 2025 року, і закінченням до 03 травня 2025 року включно.
Як убачається з матеріалів справи, станом на 25.06.2025 року підрядник (відповідач) не приступив до виконання будівельних робіт на об`єкті, які відповідно до умов договору мали бути розпочаті протягом 1-3 квітня 2025 року, чим порушив умови договору, що підтверджується складеним сторонами актом огляду будівельного майданчика від 25.06.2025 (а.с. 20, т.1).
Умовами підпункту 4.1.1 пункту 4.1 договору сторони визначили правові наслідки порушення підрядником строків початку виконання будівельних робіт, у вигляді права замовника на односторонню відмову від договору.
Наведені умови договору відповідають приписам частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
Отже, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, зокрема, порушенням строку початку будівельних робіт, позивач скористався своїм правом на відмову від договору, що відповідає приписам чинного законодавства та умовам укладеного сторонами договору.
Як зазначає позивач, на адресу відповідача було скеровано повідомлення щодо розірвання договору №14/22-743 від 07.07.2025 (а.с. 88, т.1). 
Позивачем на підтвердження факту направлення повідомлення щодо розірвання договору підряду на адресу відповідача надано копії опису до цінного листа №4904700058728 та рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 110, т.1).
З наданої позивачем копії рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення убачається, що поштове відправлення №4904700058728 вручено уповноваженій особі відповідача 10.07.2025 (а.с. 63, т.1).
Суд зауважує, що з наданої позивачем копії опису вкладення у цінний лист не вбачається, що позивачем на адресу відповідача було скеровано саме повідомлення щодо розірвання договору №14/22-743 від 07.07.2025, оскільки у вказаному описі вкладення у переліку повідомлень щодо розірвання договорів, у пункті 18 зазначено: “Повідомлення від 07.07.2025 №14/22-73”, проте, вказане належними та допустимими доказами відповідачем не спростовано, доказів іншого сторонами не надано та матеріали справи не містять. 
З матеріалів справи убачається, що позивачем за порушення відповідачем терміну початку виконання будівельних робіт, визначеного календарним графіком виконання робіт нараховано пеню у розмірі 332 252,55 грн за загальний період з 01.04.2025 по 16.07.2025 (день розірвання договору). 
Перевіривши наведені позивачем у позовній заяві розрахунки судом встановлено, що попри те, що позивачем зазначено, що нарахування пені здійснено по 16.07.2025 (дата розірвання договору), фактично нарахування здійснено по 15.07.2025 включно.
Здійснивши перевірку розрахунків, суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено період для нарахування пені за порушення початку будівельних робіт. 
Так, судом встановлено, що відповідно до узгодженого сторонами Календарного графіку (додаток № 4 до договору) відповідач мав розпочати виконання будівельних робіт (ІІ етапу) протягом 1-3 квітня 2025 року. Відтак, з урахуванням приписів статті 253 Цивільного кодексу України, прострочення виконання обов`язку щодо початку робіт розпочинається з наступного дня після спливу встановленого строку, тобто з 04.04.2025 року.
Помилковим суд вважає і визначення позивачем дати закінчення нарахування пені за прострочення початку виконання робіт станом на дату розірвання договору (16.07.2025 року). При цьому суд виходить з того, що відповідний період прострочення обмежується моментом настання строку завершення будівництва, визначеного Календарним графіком, а саме 03.05.2025, оскільки після спливу зазначеного строку виникає інше самостійне порушення зобов`язання – порушення строків завершення будівництва, за яке пунктом 13.5 договору передбачено окрему відповідальність.
Таким чином, пеня за порушення терміну початку виконання робіт, передбачена пунктом 13.3 договору, підлягає нарахуванню за період з 04.04.2025 по 03.05.2025 (30 днів) та становить суму 91 203,55 грн. (3 040 118,36 (договірна ціна) х 0,1% х 30 (кількість днів прострочення початку виконання робіт) = 91 203,55).
Як зазначалося вище, відповідно до умов пункту 13.5 договору за порушення строків завершення будівництва по договору, підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1% договірної ціни, за кожен день такого прострочення, а за прострочення понад тридцять днів з підрядника додатково стягується штраф на користь замовника у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Крім того, за порушення відповідачем строків завершення будівництва, визначених календарним графіком виконання робіт, позивачем нараховано пеню у розмірі 221 928,64 грн за загальний період з 04.05.2025 по 16.07.2025 (день розірвання договору) та за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів нараховано штраф (7% договірної ціни) у розмірі 212 808,29 грн.
Як встановлено судом вище, попри те, що позивачем зазначено, що нарахування пені здійснено по 16.07.2025 (дата розірвання договору), фактично нарахування здійснено по 15.07.2025 включно.
Суд погоджується з наданими розрахунками та вважає їх арифметично правильними. 
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, судом обґрунтованими визнаються вимоги позивача в частині стягнення: пені за порушення терміну початку виконання будівельних робіт за період з 04.04.2025 по 03.05.2025 включно у розмірі 91 203,55 грн, пені за порушення строків завершення будівництва за період з 04.05.2025 по 15.07.2025 включно у розмірі 221 928,64 грн та штрафу за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів у сумі 212 808,29 грн.
Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо того, що умовами договору не встановлено відповідальності за порушення строків окремих етапів виконання робіт, що обумовлені графіком, а також не встановлено окремого виду відповідальності за порушення строків виконання проміжних етапів робіт.
Суд зауважує, що пунктом 13.2 договору визначено, що підрядник несе відповідальність за якість і строки виконання робіт по об`єкту, якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. 
Як убачається, вказаний пункт договору містить положення, що підрядник несе відповідальність, зокрема, за строки виконання робіт по об`єкту. Як зазначалося вище, строки виконання робіт погоджені сторонами у Календарному графіку виконання робіт (додаток 4 до договору), у якому загальний обсяг робіт за договором поділений за згодою сторін на окремі (проміжні) етапи. 
Щодо твердження відповідача стосовно того, що роботи за договором були розпочаті відповідачем згідно з графіком та є частково виконаними, що підтверджується, зокрема, актом №1ПКД від 04.04.2025 щодо приймання виконаних робіт з розробки проектно-кошторисної документації (а.с. 18, т.1) суд зауважує, що позивач не заперечує того, що роботи з розробки проектно-кошторисної документації виконано та не заявляє до стягнення неустойку за порушення строків виконання вказаних робіт. 
Стосовно посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факту передачі замовником фронту робіт, разом із затвердженими (й узгодженими за постановою Кабінету Міністрів України) проектно-кошторисними і технічними документами, суд зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що додатками та невід`ємною частиною договору є договірна ціна та локальні кошториси (а.с.34-57, т.1), які підтверджують, що саме та в яких обсягах повинен виконати підрядник і ніяким чином не підтверджують факту передачі замовником будівельного майданчику для початку виконання робіт підрядником. 
Вказаний факт підтверджено актом приймання-передачі об`єкта (будівельного майданчика) від 21.03.2025 (а.с. 19, т.1), який підписано представниками обох сторін без зауважень та заперечень. 
Також, умовами договору чітко та однозначно визначено, що підрядник розпочинає виконання робіт згідно з Календарним графіком виконання робіт, але не пізніше 5 календарних днів після підписання договору підряду. 
Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що зонування ділянок для виконання робіт з будівництва фортифікаційних споруд опорного пункту, зокрема, за договором від 20.03.2025 №104/4Д за географічним розташуванням знаходиться поблизу населених пунктів, де відстань від лінії фронту в момент плину строків виконання окремих видів робіт другого етапу місцями сягала менше 15 км, а також на тривалість повітряних тривог, оскільки, на час укладення договору вказані відповідачем обставини вже існували. Проте відповідачем було підписано договір на умовах, визначених ним, зокрема, щодо строків виконання робіт та відповідальності за їх порушення. 
Суд зауважує, що на підтвердження вказаного відповідачем не надано належних та допустимих доказів, наприклад, роздруківки карти “Діпстейт” тощо. 
Окремо суд звертає увагу, що посилання відповідача на те, що акт огляду будівельного майданчика по проекту “Нове будівництво фортифікаційних споруд опорного пункту 371” не можна вважати достатнім, допустимим і належним доказом по справі, оскільки він не фіксує реального стану відхиляються судом, як такі, що спростовані матеріалами справи. 
Оскільки, як зазначалося вище, умовами, укладеного між сторонами договору прямо передбачено, що підтвердженням прострочення виконання робіт за договором є акт огляду будівельного майданчика, складений уповноваженими представниками сторін.
Як убачається, вказаний акт наявний в матеріалах справи (а.с. 20, т.1) та підписаний представниками сторін без зауважень та заперечень. 
Разом з тим, відповідачем було заявлено клопотання (вх. суду №11102/26 від 10.03.2026) щодо зменшення розміру неустойки на 99%, з цього приводу суд вважає за необхідне зазначити таке. 
Як убачається, у клопотанні відповідач, як на підставу для звільнення від відповідальності за порушення строків виконання зобов`язань за договором, а також, як на підставу для зменшення розміру штрафних санкцій, посилається, зокрема, на висновок Рівненської торгово-промислової палати про істотну зміну обставин від 17.10.2025 №56.01/433 (а.с. 213-216, т.2).
Суд зауважує, що відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та статті 14-1 Закону України “Про Торгово-промислові палати в Україні” форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.
Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
Проте, на відміну від форс-мажорних обставин чи обставин непереборної сили, які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання такого зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.
Тобто, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.07.2021 по справі № 912/3323/20).
У постановах Верховного Суду від 01 червня 2021 року за № 910/9258/20, від 15 червня 2018 року зі справи № 915/531/17, від 26 травня 2020 року зі справи № 918/289/19, від 17 грудня 2020 року зі справи № 913/785/17 викладено висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України “Про торгово-промислові палати в Україні”, відповідно до яких, засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на Торгово-промислову палату України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Отже, виходячи з наведених норм законодавства, висновків Верховного Суду, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.
В матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за спірним договором.
В той же час, до матеріалів справи відповідачем надано висновок Рівненської торгово-промислової палати, яким встановлено обставини, що істотно ускладнили своєчасне виконання зобов`язань, зокрема, за договором № 104/4Д від 20.03.2025 року, і який відповідно може бути підставою для внесення змін у спірний Договір, або для його розірвання, втім ніяким чином не підтверджує обставини через які підрядник звільняється від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язання.
Кім того, суд звертає увагу на пункт 14.8 договору, відповідно до якого сторони усвідомлюють, що даний договір укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні, не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, де повинні вчинятися сторонами дії на виконання умов договору, знищення безпосередньо об`єктів сторін тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які надаються відповідними уповноваженими органами.
Отже, виходячи з умов наведеного пункту договору, зважаючи на те, що його укладено під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, коли обстріли території України, включаючи місце виконання підрядних робіт тривали більше трьох років, укладаючи відповідний договір, відповідач мав усвідомлювати усі ризики здійснення господарської діяльності під час війни.
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності підстав для звільнення його від відповідальності за порушення строків виконання робіт за договором. 
Відповідно до частини 1 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.04.2023 у справі №199/3152/20 зауважила, що після прийняття постанови у справі №761/26293/16-ц вона вже конкретизувала критерій, на підставі якого суд застосовує частину третю статті 551 Цивільного кодексу України, в постановах від 18.03.2020 у справі №902/417/18, від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц.
Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, провадження № 2-79гс19 (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, провадження № 14-623цс18 (пункт 85)).
Верховний Суд також неодноразово вказував, що застосування статті 551 Цивільного кодексу України є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Переоцінка обставин, що є предметом доказування, та стали підставою для висновку щодо можливості зменшення розміру штрафних санкцій за рішенням суду, не є компетенцією суду касаційної інстанції.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 вказала на те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №911/2269/22 зазначила, що враховуючи висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчить про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено. Наведене, у свою чергу, вимагає, щоб розмір неустойки відповідав принципам верховенства права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.10.2024 у справі №911/952/22 сформувала висновки щодо застосування означених норм права та у розділі "Висновки щодо застосування норм матеріального права", зокрема, в пунктах 213, 214, зазначила:
« 213. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 Цивільного кодексу України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
214. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права».
Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. 
Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. 
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №924/709/17.
В постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 910/1005/19 зазначено, що цивільні та господарські відносини у країні ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З урахуванням наведеного, враховуючи те, що поряд з вимогою про стягнення з відповідача неустойки за порушення терміну початку виконання робіт (пункт 13.3 договору), позивачем також заявлено вимоги про стягнення пені та штрафу за порушення строків завершення робіт (пункт 13.5 договору), суд дійшов висновку, що стягнення останніх у заявленому розмірі (221 928,64 грн та 212 808,29 грн відповідно) призведе до покладення на відповідача несправедливо непомірного тягаря.
Крім того, суд бере до уваги ступень вини Відповідача, характер допущених порушень, а також обставини здійснення господарської діяльності в умовах воєнного стану.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що, ураховуючи ступінь, характер та правові наслідки правопорушення, співмірність між ними, та те, що таке порушення не завдало збитків позивачу та/або іншим учасникам господарських відносин, здійснення відповідачем поставки товару за договором в повному обсязі, утримання позивачем грошового забезпечення виконання спірного договору, наявні обставини, які в силу приписів частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України є достатніми підставами для зменшення розміру пені та штрафу, які заявлені позивачем до стягнення з відповідача на 70%.
Суд відзначає, що при визначенні розміру (відсоткового співвідношення) зменшення штрафних санкцій суд керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів
Враховуючи викладене, господарський суд вбачає підстави для часткового задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру неустойки на 70%.
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Так, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає:
- пеня за порушення терміну початку виконання будівельних робіт, визначеного календарним графіком виконання робіт за загальний період з 04.04.2025 по 03.05.2025 включно у розмірі 27 361,07 грн (91 203,55 х 70% = 63 842,49 грн; 91 203,55 грн - 63 862,49 = 27 361,07 грн);
- пеня за порушення строків завершення будівництва, визначених календарним графіком виконання робіт за загальний період з 04.05.2025 по 15.07.2025 включно у розмірі 66 578,59 грн (221 928,64 грн х 70% = 155 350,05 грн; 221 928,64 грн - 155 350,05 грн = 66 578,59 грн); 
- штраф за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів у розмірі 63 842,49 грн (212 808,29 грн х 70% = 148 965,80 грн; 212 808,29 - 148 965,80 грн = 63 842,49 грн). 

V. Висновки суду
Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України. 
Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення терміну початку виконання будівельних робіт за 2 етапом у розмірі 27 361,07 грн, пені за порушення строків завершення будівництва у розмірі 66 578,59 грн та штрафу за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів у розмірі 63 842,49 грн. 

VI. Судові витрати
Щодо судового збору 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що спір у даній справі виник в зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором, а часткове задоволення позовних вимог обумовлене реалізацією судом свого права на зменшення неустойки, а не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, в даному випадку є підстави для покладення судових витрат на відповідача в цій частині в повному обсязі.
Аналогічна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 року у справі № 902/339/16, від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 року у справі № 917/1006/16.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6 311,29 грн - витрат на сплату судового збору.
Вказаних висновків суд дійшов з огляду на те, що обґрунтованими визнано наступні вимоги позивача: 91 203,55 грн (пеня за порушення терміну початку будівельних робіт за 2 етапом після перерахунку суду) + 221 928,64 (пеня за порушення строків завершення будівництва) + 212 808,29 грн (штраф за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів) = 525 940,48 грн.
Отже, судом розраховано судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача наступним чином: 525 940,48 грн х 1,5% х 0,8 = 6 311,29 грн

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ ЮА" (50026, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Ангарська, будинок 3-А; ідентифікаційний код 38888898) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 27 361,07 грн (двадцять сім тисяч триста шістдесят одна гривня нуль сім копійок) - пені за порушення терміну початку виконання будівельних робіт за 2 етапом, 66 578,59 грн (шістдесят шість тисяч п`ятсот сімдесят вісім гривень п`ятдесят дев`ять копійок) - пені за порушення строків завершення будівництва, 63 842,49 грн (шістдесят три тисячі вісімсот сорок дві гривні сорок дев`ять копійок) - штрафу за порушення строків завершення будівництва понад тридцять днів та 6 311,29 грн (шість тисяч триста одинадцять гривень двадцять дев`ять копійок) - витрат на сплату судового збору. 
В іншій частині позовних вимог відмовити. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27.05.2026

Суддя Т.В. Іванова