РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2026 р.	Справа № 390/2771/25	
 	Провадження № 2/390/1479/25	

Кропивницький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Підгірської Г.О., 
за участю: секретаря судового засідання Сотченко Я.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представниці позивача - ОСОБА_2 ,
психолога ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, Служба у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання дитини,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про встановлення факту самостійного виховання дитини.
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2024 у справі № 390/1392/24 шлюб між ним та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 21.10.2006 - розірвано.
Від шлюбу мають двох дітей, в тому числі неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на повному утриманні батька.
Зазначає, що відповідачка ОСОБА_4 у 2023 році пішла з сім`ї, покинувши на той час з батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
З того часу діти проживають лише з ним за адресою: АДРЕСА_1 ., де батьком створено всі належні умови для комфортного життя, розвитку та виховання дітей, він одноосібно приділяє увагу їх здоров`ю і розвитку, повністю бере участь і розвиває та цікавиться її успіхами у навчанні, самостійно здійснює оплату за купівлю речей, одягу, необхідного приладдя.
Відповідачка ні з ним ні з дітьми не спілкується, не платить аліменти зовсім.
Позивач на сьогоднішній день є військовозобов`язаним. Відтак у зв`язку із вихованням та утриманням дитини бажає оформити відстрочку від призову на військову службу. Тобто, тільки у разі наявності судового рішення про встановлення факту виховання та утримання дитини він зможе оформити відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією. Саме тому він змушений звертатися до суду задля подальшого забезпечення інтересів своєї дитини. 
Крім того, ОСОБА_1 хотів покращити житлові умови, продати власну оселю і купити краще житло, для чого потрібно виписати дитину, на що матір згоду не надала. Без такої згоди він зможе реалізувати свої плани лише за наявності судового рішення встановлення факту самостійного виховання дитини.
Враховуючи те, що іншим шляхом не можливо підтвердити факт самостійного виховання ним дитини, як батьком, просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 24.11.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
Безпосередньо розгляд справи по суті суд здійснив у засіданнях 16.12.2025, 03.02.2026, 17.02.2026, 12.03.2026, 31.03.2026.
У зв`язку зі складністю справи судом вирішено відкласти ухвалення та проголошення судового рішення до 16.04.2026.
Представниця позивача і позивач в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. 
Відповідачка була присутньою лише на підготовчому судовому засіданні. Просила надати їй час для ознайомлення з матеріалами справи для висловлення своєї позиції, однак відзиву не подала. В судові засідання не з`являлася будучи повідомленою про час і місце їх проведення належним чином.26.03.2026 подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог.
Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області у своїх письмових поясненнях зазначила, що 19 червня 2025 року до органу опіки та піклування надійшла ухвала від Кропивницького районного суду Кіровоградської області, де суд витребовував висновок щодо можливості позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно неповнолітніх дітей, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . 
Тоді було підтверджено, що діти проживають разом з батьком та він ними опікується.
На комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Соколівської сільської ради, яка відбулася 29 липня 2025 року була присутня громадянка ОСОБА_4 , яка пояснила, що з дітьми спілкується, по можливості допомагає коштами та підтримує з ними зв`язок, хоч і проживає окремо. Виконавчий комітет прийняв рішення від 29 липня 2025 року № 130 «Про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_4 ».
Крім того службою у справах дітей Соколівської сільської ради у ході обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 , 01.05.2025 встановлено, що ОСОБА_6 і ОСОБА_5 проживають разом з батьком - ОСОБА_1 , знаходяться на повному його утриманні та виховані, про що складено відповідний акт. 
Міністерство оборони України надало пояснення, де поклало вирішення справи на розсуд суду, просило прийняти законне і обґрунтоване рішення.
ІНФОРМАЦІЯ_4 надав письмові пояснення, відповідно до яких заперечує щодо задоволення позовної заяви у зв`язку з недостатністю доказів самостійного виховання і утримання позивачем дитини та тим, що відповідачка не позбавлена батьківських прав, не визнана недієздатною, безвісти зниклою чи померлою.

Судом встановлено, що 21.10.2006 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , було укладено шлюб, зареєстрований Іванівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 04.
Від шлюбу мають двох дітей :доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с 15-16).
Відповідно до рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 04.10.2024 у справі № 390/1392/24 - цей шлюб було розірвано (а.с. 17).
16.02.2024 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області видано судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.19).
Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, сума заборгованості станом на 01.05.2025 складала 38 459,62 грн (а.с.20), станом на 01.12.2025 - зросла до 56 946,62 грн (а.с.152), що підтверджує незацікавленість відповідачки у її погашенні.
Відповідно до витягу з реєстру Соколівської територіальної громади ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За тією ж адресою проживають ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.21-23).
З характеристики ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданої Соколівським ліцеєм Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, вбачається, що шкільним життям доньки цікавиться тільки батько. Мати ОСОБА_5 не приймає участі у вихованні дитини (а.с.25). 
Як вбачається із договору купівлі - продажу житлового будинку від 02.10.2022, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 26-31).
У характеристиці на ОСОБА_1 , виданої Соколівською сільською радою, від 13.05.2025 №14.1-17/62, зазначено, що він проживає зі своєю донькою та сином, та займається їхнім вихованням та утримує їх. Мати участі у вихованні та утриманні дітей не приймає.( а.с.36)
З долученого до матеріалів справи Акту обстеження умов проживання від 01.05.2025 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. В будинку є все необхідне для виховання та розвитку дітей та створено всі належні умови (а.с. 37). На даний час ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є повнолітнім та проживає окремо.
З декларацій № 0001-Т40А-1210 та № 0001-К8ЕЗ-1210 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписали декларацію через законного представника ОСОБА_1 з лікарем Полівар Н.П. , яка супроводжує їх медичний огляд та лікування. (а.с.41-42).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що з 2023 року він проживає з донькою та сином, яких самостійно виховує і утримує. Завжди цікавиться і бере участь у розвитку своїх дітей, цікавився успіхами в школі. Мати дітей протягом подружнього життя зловживала алкоголем, лікуватися відмовлялась. Він неодноразово намагався їй допомогти із лікуванням, але безрезультатно. Така поведінка привела до розлучення. Через те, що вона не піклується про дітей, позивач змушений їх виховувати і утримувати самостійно.
Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пояснила, що з татом проживає з грудня 2023, після того як батьки розлучилися. Про матір залишились лише погані спогади, оскільки остання постійно пиячила, погано ставилась до них, ображала, від матері не отримала жодного подарунка, вона не проводила з дітьми час. Батько ніколи не забороняв спілкуватися ОСОБА_5 з матір`ю, проте дівчинка ображена на матір і не хоче з нею бачитися. Коли брату робили операцію, відповідачка жодного разу його не відвідала і навіть не поцікавилася його станом здоров`я, хоч її повідомляли про це.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що проживав з матір`ю та батьком за адресою: АДРЕСА_1 , після розлучення батьків, мати їх покинула і вони почали проживати втрьох: батько, сестра і він. Після чого він з матір`ю не підтримує відносин і взагалі вони не бачаться. Батько сам ростив дітей, виховував, одягав, лікував тощо.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , підтвердила, що позивач він проживає разом з сином та донькою. Саме він бере участь у вихованні дітей та забезпечує їх усім необхідним. Не бачила, щоб мати приймала участь у вихованні дітей, чи просто навідувала їх, проте зустрічала її у магазині «Велмарт», вона працює там продавчинею.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суду розповіла, що позивач та відповідачка розійшлись приблизно у 2023 році. Після розлучення діти постійно проживають з батьком ОСОБА_1 , який відповідально ставиться до їх виховання та утримання. Діти ходять до школи. Матір їх вона бачила десь двічі, коли та приїздила навідати дітей.
Таким чином, судом встановлено, шлюб між сторонами розірвано, позивач і відповідач проживають окремо, дитина перебуває на утриманні батька, який самостійно її виховує.
Частиною 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у статтях 150, 151 СК України.
За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
Так, у силу положень ЦК України у момент народження фізичної особи в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки), яка припиняється у момент її смерті (стаття 25 ЦК України), а з підстав, установлених цим Кодексом, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
Згідно із ч. 2 ст. 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання.
У ч. 4 ст. 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини.
Згідно ст. 150 СК України, обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя.
Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини.
У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, виконують їх державні чи приватні установи, що займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні чи законодавчі органи, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст. 3 Конвенції).
Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків.
Європейський суд з прав людини 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.
При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
За висновками Великої Палати Верховного Суду, обґрунтування колегією суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду було уточнено висновки щодо застосування норм права, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 201/5972/22, оскільки висновки, від яких пропонується відступити шляхом їх уточнення, Велика Палата Верховного Суду сформулювала у справі за інших правовідносин, які виникли і були вирішені судом по суті до набрання чинності Законом № 3633-IX, який набрав чинності 18 травня 2024 року та яким статтю 26 Закону № 2232-XII викладено в новій редакції.
Колегія суддів Верховного Суду вважає, що «в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.
Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків, за вирішенням питання про визначення місця проживання дитини.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що в даному випадку не постає питання щодо батьківської правосуб`єктності відповідача, а лише констатується факт самостійного виховання та утримання позивачем своєї доньки, суд приходить до висновку, що знайшов підтвердження заявлений факт, а тому позовну заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 15, 121, 141, 150, 157, 164 СК України, ст.ст. 12-13, 76, 81, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, Служба у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, Міністерство оборони України і ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного виховання дитини.
Встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання невідоме; 
треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:
Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, (ЄДРПОУ 45021146) адреса: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б. 23;
Служба у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області (ЄДРПОУ 45021146) адреса: Кіровоградська область, Кропивницький район, с. Соколівське, вул. Шевченка, б. 23;
Міністерство оборони України адреса: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 6;
ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 . 

Суддя          Г.О. Підгірська