Справа № 191/3793/25 
Провадження 2/465/2401/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
08.05.2026 року         м. Львів 

Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді Гулієвої М.І.
за участю секретаря судового засідання Янковської С.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
встановив:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №15865-02/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до п.п.1.1. п.1 договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 30.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 30082023/1, відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ ГРУП" передає (відступає) ТОВ "ФК "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" приймає належні ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 30082023/1 від 30.08.2023 ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26 425,00 грн, з яких 7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19 425,00 грн. - заборгованість за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалося нарахування жодних санкцій. Таким чином, відповідачка має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №15865-02/2023 в розмірі 26 425,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 19 425,00 грн. - заборгованість за відсотками, та яку просить стягнути в судовому порядку.
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області районного суду м. Львова від 10 листопада 2025 року справу передано на розгляд Франківського районного суду міста Львова.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2026 року, справу передано для розгляду судді Гулієвій М. І.
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 13.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
В чергове судове засідання представник позивача та відповідач не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи. В позовній заяві представник позивача просить провести розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, позов підтримує в повному обсязі.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
На обгрунтування позовних вимог стороною позивача долучено договір про надання фінансового кредиту №15865-02/2023, укладений 10.02.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та ОСОБА_1 .
Відповідно до п.1.1. договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 7000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Згідно умов розділу І договору, тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта, кредит надається строком на 20 днів, тобто до 01.03.2023, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% (процентів) на добу.
З договору вбаається, що такий підписано ОСОБА_1 електронним підписом НОМЕР_1 .
Також до позовної заяви долучені паспорт споживчого кредиту, графік платежів, які містять інформацію про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інформацію про види платежів згідно договору та терміни сплати відповідних платежів.
30.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" укладено Договір факторингу № 30082023/1, відповідно до якого ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ ГРУП" передає (відступає) ТОВ "ФК "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" приймає належні ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТРУМ" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників.
Згідно з п. 1.1. договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі право на одержання яких належить клієнту.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору.
До позовної заяви долучені відповідні копії договору факторингу №30082023/1 від 30.08.2023, акту прийому - передачі реєстру боржників від 30 серпня 2023 за договором факторингу, реєстру боржників, свідоцтв про реєстрацію юридичних осіб, статутів, які свідчать про те, що позивач у встановленому законодавством порядку набув як правонаступник право вимоги до відповідачки ОСОБА_1 .
Разом з тим, до позовної заяви не долучено жодних доказів, які свідчать про факт перерахування відповідних кредитних коштів ОСОБА_1 на підставі договору про надання фінансового кредиту №15865-02/2023 від 10.02.2023.
Долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості не є беззаперечним доказом отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 7000,00 грн., а містить лише арифметичні дані періодичного нарахування відповідних платежів з нарахованими відсотками.
Верховний Суд відзначає, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 26.02.2020 у справі № 911/1348/16, від 19.11.2020 у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц).
Отже, виписки з особових рахунків є документом, який суду необхідно оцінити відповідно до вимог процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору, позики або надання фінансової допомоги тощо.
Разом з тим, позивачем не було долучено до матеріалів справи банківську виписку з особового рахунку відповідачки за період, який включає період кредитування.
Наданий розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти відповідачці.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження № 61-1211св19.
За змістом ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст..ст.77, 79, 80, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій. Надання кредитних коштів є фінансовою операцією, тому її здійснення має підтверджуватися документом, який відображає реальний рух коштів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, у яких зазначено, що наявність або відсутність заборгованості та її розмір підтверджуються первинними документами бухгалтерського обліку, оформленими відповідно до вимог закону.
У матеріалах справи відсутній будь-який документ, який безпосередньо підтверджує видачу відповідачці 7000,00 грн. за кредитним договором №15865-02/2023 від 10.02.2023. Позивач не подав платіжної інструкції про переказ кредитних коштів, платіжного доручення, меморіального ордера, квитанції платіжної системи, довідки банку, виписки з банківського або карткового рахунку відповідача, документа про авторизацію платіжної картки, документа про успішне зарахування коштів на платіжну картку чи рахунок відповідача, а також іншого первинного документа, з якого можна було б встановити дату, суму, номер платіжної операції, рахунок або платіжний засіб отримувача та факт зарахування коштів саме відповідачу.
Постанова КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18, містить висновок про те, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Позивачем не надано доказів, які беззаперечно свідчать про факт наявності у відповідачки заборгованості саме за кредитним договором №15865-02/2023 від 10.02.2023.
Суд вважає встановленим, що подані стороною позивача докази у справі на обгрунтування позовних вимог не є достовірними та достатніми, не розкривають істинних відносин, які виникли між сторонами.
Подані кредитний договір, паспорт споживчого кредиту і графік розрахунків підтверджують лише умови кредитування, але не факт видачі коштів; розрахунок заборгованості складений самим позивачем і не підтверджений первинними документами.
Сам факт укладення кредитного договору в електронній формі та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором може мати значення для оцінки волевиявлення особи на укладення договору, однак не є доказом фактичного виконання кредитодавцем свого основного обов`язку надання позичальнику грошових коштів. Такий підпис не підтверджує проведення платіжної операції, її успішність, зарахування коштів на рахунок або платіжну картку відповідача та фактичне отримання нею кредитних коштів.
Оскільки позивачем не доведено належними доказами існування у відповідачки заборгованості перед первісним кредитором, суд критично оцінює доводи позивача, що така заборгованість була, та в подальшому відступлена йому первісним кредитором за договором факторингу.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).
Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).
Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог щодо боргу.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Абз. 4 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23).
Оцінюючи докази у їх сукупності суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову,у зв"язку з недоведеністю позовних вимог.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викаденого, керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 274 - 279 ЦПК України, суд -

постановив:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №15865-02/2023 від 10.02.2023 - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ", юридична адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, код ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою як ВПО: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя М.І. Гулієва