ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2026 р. Справа №911/2582/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сітайло Л.Г.
суддів: Іванова В.П. 
Буравльова С.І. 

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.
представники сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Левченко І.І. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного виробничого підприємства "ДВН"
на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 (повний текст складено 21.04.2026)
у справі №911/2582/25 (суддя Мальована Л.Я.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Новітні будівельні системи"
до Приватного виробничого підприємства "ДВН"
про стягнення 355 035,63 грн
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Новітні будівельні системи" (далі - ТОВ "БК "Новітні будівельні системи") звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Приватного виробничого підприємства "ДВН" (далі - ПВП "ДВН") заборгованості у розмірі 355 065,63 грн, з яких: 316 224,00 грн - основний борг, 31 643,22 грн - інфляційні втрати, 7 168,41 грн - три проценти річних.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди обладнання від 28.06.2024 №28/06, в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів за період з 21.10.2024 до 23.07.2025, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 316 224,00 грн. Крім того, за порушення умов договору позивач нарахував відповідачу 31 643,22 грн інфляційних втрат та 7 168,41 грн трьох процентів річних, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 позов задоволено.
Стягнуто з ПВП "ДВН" на користь ТОВ "БК "Новітні будівельні системи" 316 224,00 грн основного боргу, 31 643,22 грн інфляційних втрат, 7 168,41 грн трьох процентів річних та 5 325,53 грн судового збору.
Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд, враховуючи те, що відповідач не надав письмових доказів повернення орендованого майна, а умовами договору чітко передбачено, що майно повертається на підставі акта про повернення, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 316 224,00 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Крім того, на переконання суду першої інстанції, оскільки відповідач не оплатив в повному обсязі орендоване майно, з нього на користь позивача, на підставі статті 625 ЦК України, підлягає стягненню 31 643,22 грн інфляційних втрат та 7 168,41 грн трьох процентів річних.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПВП "ДВН" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги ПВП "ДВН" посилається на те, що маючи передбачений законом обов`язок на перевірку доказів, з`ясування фактичних обставин справи та встановлення правовідносин, що виникли між сторонами, суд першої інстанції ухилився від перевірки розрахунку, поданого відповідачем, дослідження і його оцінки у сукупності з іншими доказами у справі, а саме рахунків, платіжних інструкцій, податкових накладних та дійшов необґрунтованого висновку про повне задоволення позовних вимог, оскільки такий висновок зроблено судом без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для розгляду справи.
Також, на думку скаржника, твердження позивача про перебування майна у користуванні відповідача у період з 01.01.2025 до 23.07.2025, не відповідає фактичним обставинам справи. Згідно з платіжними інструкціями відповідачем сплачувалась орендна плата за фактичний термін користування обладнанням понад строк, передбачений умовами договору.
Крім того, апелянт вважає, що судом першої інстанції також залишено поза увагою той факт, що наданий позивачем розрахунок ціни позову передбачає нарахування штрафних санкцій більш ніж за 6 місячний період.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.05.2026 апеляційну скаргу ПВП "ДВН" у справі №911/2582/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Гаврилюк О.М., Іванов В.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПВП "ДВН" на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2026. Витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2582/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 26.05.2026.
27.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/2582/25.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026, у зв`язку з перебування судді Гаврилюка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.2026, для розгляду справи №911/2582/25 визначено новий склад колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Іванов В.П., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2026 прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ПВП "ДВН" на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Іванов В.П., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2026 задоволено заяву представника ПВП "ДВН" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) ГПК України своїм правом не скористався, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 10.06.2026 з`явився представник відповідача.
Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому чинним законодавством порядку.
Згідно з частинами 3, 8 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Якщо учасник судового процесу повідомляє суду номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або іншу аналогічну інформацію, він повинен поінформувати суд про їх зміну під час розгляду справи.
Таким чином, позивач повідомлений судом апеляційної інстанції про дату, час та місце проведення судового засідання апеляційним господарським судом. При цьому явка обов`язковою не визнавалась, а тому справа №911/2582/25 розглядається за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив суд рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
28.06.2024 між ТОВ "БК "Новітні будівельні системи" (орендодавець) та ПВП "ДВН" (орендар) укладено договір оренди обладнання №28/06, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у тимчасове платне користування обладнання, а саме: риштування будівельні, сталеві для ремонтно-будівельних, опоряджувальних робіт, монтажу та демонтажу обладнання. Адреса, за якою орендар має право використовувати майно: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Короленка, буд. 4. Загальна вартість майна 459 908,00 грн. Строк оренди 60 календарних днів з 22.08.2024 до 20.10.2024 з можливістю пролонгації. Одиниця вимірювання для оренди риштування 720 кв.м. Орендна плата за оренду майна за од.вимір. 1 296,00 грн в день. Загальна орендна плата за оренду майна за період встановленого строку оренди (з урахуванням ПДВ) 38 880,00 грн за кожні 30 днів.
Згідно з пунктом 2.1 договору майно передається орендодавцем і приймається орендарем в оренду на підставі акта приймання-передачі майна (надалі акт приймання-передачі).
Пунктом 5.2 договору встановлено, що плата за строк оренди нараховується і сплачується, відповідно до кількості днів, протягом яких орендар має намір користуватися майном. У разі перевищення фактичного строку користування майном над, тим що зазначений у пункті 1.1 даного договору, орендар зобов`язаний сплатити вартість оренди, відповідно до кількості днів, узгоджених в усному порядку без укладення додаткової угоди протягом яких орендар фактично користувався майном з моменту укладення усної угоди сторін договору щодо продовження терміну оренди обладнання. Орендар сплачує оплату за плануємий строк користування обладнанням авансовим платежем у розмірі 100% від платежу за майбутній строк оренди. Але, у разі, коли такого платежу буде не достатньо для покриття вже фактичного боргу орендаря на користь орендодавця за збільшений строк оренди, орендодавець має право терміново вилучити майно з користування орендарем без будь-яких попереджень.
За умовами пункту 5.16 договору орендна плата за користування майном нараховується з дня підписання орендарем акта приймання-передачі майна, та до дати підписання орендодавцем акта повернення майна включно.
На виконання умов договору оренди позивач передав відповідачу в платне користування наступне майно: рама з драбиною, рама прохідна, ригель (балка настилу), діагональний зв`язок, горизонтальний зв`язок, щит дерев`яний, домкрат, хомут рухомий, хомут нерухомий, захват 600 мм, захват 1200 мм, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач не повернув належним чином орендоване майно, не підписав акт повернення майна, а тому він продовжував нараховувати відповідачу орендну плату протягом 244 днів користування майном поза межами строку оренди, яка склала 316 224,00 грн (по 1 296,00 грн за кожен день користування). Крім того, позивачем нараховано до стягнення з відповідача 31 643,22 грн інфляційних втрат та 7 168,41 грн трьох процентів річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до частини 1 статті 756 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання умов спірного договору позивач передав відповідачу в платне користування наступне майно: рама з драбиною, рама прохідна, ригель (балка настилу), діагональний зв`язок, горизонтальний зв`язок, щит дерев`яний, домкрат, хомут рухомий, хомут нерухомий, захват 600 мм, захват 1200 мм, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі обладнання.
Так, враховуючи, що відповідач не надав письмових доказів повернення орендованого майна, і умовами договору чітко передбачено, що майно повертається на підставі акта про повернення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 316 224,00 грн є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Разом із тим, колегія суддів частково не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.
Як стверджує відповідач, він здійснював оплату оренди обладнання, відповідно до умов договору, на підставі рахунків позивача протягом всього строку оренди обладнання, на підтвердження чого надав суду платіжні інструкції: від 01.07.2024 №184 на суму 10 000,00 грн, від 05.09.2024 №233 на суму 20 000,00 грн, від 26.09.2024 №256 на суму 8 880,00 грн, від 01.10.2024 №266 на суму 19 440,00 грн, від 09.10.2024 №275 на суму 19 440,00 грн, від 09.10.2024 №276 на суму 13 104,00 грн, від 06.11.2024 №302 на суму 47 952,00 грн, від 04.12.2024 №365 на суму 20 000,00 грн, від 20.12.2024 №393 на суму 20 000,00 грн, від 27.12.2024 №403 на суму 17 546,00 грн.
Таким чином, місцевий господарський суд залишив поза увагою той факт, що у заявлений позивачем період заборгованості з 21.10.2024 до 23.07.2025 відповідачем, згідно з платіжними інструкціями від 06.11.2024 №302 на суму 47 952,00 грн, від 04.12.2024 №365 на суму 20 000,00 грн, від 20.12.2024 №393 на суму 20 000,00 грн, від 27.12.2024 №403 на суму 17 546,00 грн, сплачено орендну плату в розмірі 105 498,00 грн за 82 дні користування обладнанням - до 11.01.2025 (включно).
З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку, що до стягнення з відповідача підлягає сума основного боргу у розмірі 210 726,00 грн, у той час як у задоволенні вимог про стягнення з відповідача 105 498,00 грн слід відмовити.
Посилання відповідача на договір про виконання робіт від 01.11.2024 №1-11-24-ТП та договір-заявку від 29.12.2024 до цього договору, що, на його думку, свідчить про відсутність перебування у нього орендованого майна у період з 01.01.2025 до 23.07.2025, відхиляються колегією суддів, оскільки не підтверджують повернення позивачу такого майна. При цьому, у матеріалах справи відсутній акт повернення майна, складений відповідно до умов спірного договору оренди. 
Крім того, оскільки відповідачем зобов`язання за договором виконано неналежним чином, позивач просить стягнути з відповідача 31 643,22 грн інфляційних втрат та 7 168,41 грн трьох процентів річних.
Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Слід зазначити, що проценти та інфляційні втрати, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто вони є гарантією для кредитора у вигляді настання певних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним взятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції, враховуючи часткову сплату відповідачем орендних платежів за 82 дні користування орендованим майном, здійснив перерахунок вищенаведених компенсаційних виплат та дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 13 174,57 грн інфляційних втрат та 3 342,75 грн трьох процентів річних.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ПВП "ДВН" підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 підлягає скасуванню, в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ПВП "ДВН" на користь ТОВ "БК "Новітні будівельні системи" 105 498,00 грн основного боргу, 3 825,66 грн трьох процентів річних, 18 468,65 грн інфляційних втрат, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат
Зважаючи на часткове задоволення позову та апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного виробничого підприємства "ДВН" на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 скасувати в частині стягнення з Приватного виробничого підприємства "ДВН" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Новітні будівельні системи" 105 498,00 грн основного боргу, 3 825,66 грн трьох процентів річних, 18 468,65 грн інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
3. Резолютивну частину рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2026 у справі №911/2582/25 викласти у наступній редакції: 
"Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного виробничого підприємства "ДВН" (08132, Київська область, Бучанський район, місто Вишневе, вулиця Лесі Українки, будинок 20; ідентифікаційний код 33863245) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Новітні будівельні системи" (49028, місто Дніпро, вулиця Гайова, будинок 114; ідентифікаційний код 41835593) 210 726 (двісті десять тисяч сімсот двадцять шість) грн 00 коп основного боргу, 13 174 (тринадцять тисяч сто сімдесят чотири) грн 57 коп інфляційних втрат, 3 342 (три тисячі триста сорок дві) грн 75 коп трьох процентів річних та 2 726 (дві тисячі сімсот двадцять шість) грн 92 коп судового збору.
У решті вимог позову відмовити.".
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Новітні будівельні системи" (49028, місто Дніпро, вулиця Гайова, будинок 114; ідентифікаційний код 41835593) на користь Приватного виробничого підприємства "ДВН" (08132, Київська область, Бучанський район, місто Вишневе, вулиця Лесі Українки, будинок 20; ідентифікаційний код 33863245) 2 300 (дві тисячі триста) грн 26 коп судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарського суду Київської області.
6. Матеріали справи №911/2582/25 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано - 11.06.2026.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло 

Судді В.П. Іванов

С.І. Буравльов