Справа № 212/6153/26
2/212/5025/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м. Кривий Ріг
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі:
головуючого судді – Козлова Д. О.,
при секретарі – Пижик В. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/6153/26 за позовом ОСОБА_1 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 3-я особа: Градизька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2026 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 15.07.2014 року ОСОБА_2 , 1942 р. н., заповів на випадок своєї смерті належний йому житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, ОСОБА_1 , що було посвідчено нотаріально, реєстр № 469. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. 12.03.2026 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельної ділянки, розташованих в АДРЕСА_1 , що належали померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Однак державний нотаріус прийняв постанову від 12.03.2026 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки протягом шестимісячного строку позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначав, що для отримання спадщини він не мав можливості вчасно звернутися із заявою до нотаріуса, бо це вимагало здійснення майнових витрат, а позивач є непрацюючою людиною похилого віку, отримуючи невелику пенсію, будучи особою з інвалідністю III групи з 01.05.2014 року безстроково, що зумовлювало додаткові витрати, внаслідок чого бракувало коштів для своєчасного оформлення спадщини. Потім через військову агресію рф проти України територія Часовоярської міської територіальної громади належить до переліку територій активних бойових дій з 24.02.2022 року позивач також не мав змоги звернутися до нотаріуса через вимушене переселення, тому вважав наведені ним підстави є поважними. Враховуючи викладене просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання ним заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 строком на два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.
Позивач, ОСОБА_1 , до суду не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених ним позовних вимог.
Представники Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області у судове засідання також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням вирішити спір у їх відсутність відповідно до чинного законодавства.
Представники Градизької державної нотаріальної контори Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надавши заяву з проханням вирішити спір у їх відсутність на розсуд суду.
За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, виходячи з наступного вмотивування.
Суд встановив, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті згідно із заповітом від 15 липня 2014 року, посвідченим нотаріально, реєстр № 469, заповідав належні йому на момент смерті на праві власності житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку, розташовану за цією ж адресою, позивачу, ОСОБА_1 , що підтверджується витягом зі спадкового реєстру від 15 липня 2014 року.
Належність на праві власності ОСОБА_2 житлового будинку з усіма надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , підтверджується відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 липня 1996 року, реєстр нотаріусу № 1586, а також на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від серпня 1996 року, реєстр № 806, що підтверджується також технічним паспортом на таку нерухомість.
Однак відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 25 квітня 2026 року відділом ДРАЦС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, актовий запис № 215 від 23 вересня 2014 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у віці 72 років у м. Часів Яр.
Натомість, за постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 березня 2026 року нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_1 не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та заяву про прийняття спадщини не подавала у визначений законом шестимісячний строк.
Встановлено також, що ОСОБА_1 є пенсіонером з 31 серпня 2011 року, що підтверджується пенсійним посвідченням (серія НОМЕР_1 ).
Суд також встановив, що за довідкою МСЕК від 12 травня 2014 року № 480537 вбачається, що ОСОБА_1 був визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи безстроково за загальним захворюванням.
Суд в цьому сенсі вказує, що згідно із ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За ч. 2 ст. 1220 ЦК часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Згідно із ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
При цьому на підставі п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини.
Суд на підставі встановлених обставин справи зазначає, що за змістом ст. 1272 ЦК поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску 6-місячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Суд вказує, що з 24.02.2022 р. по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022 відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.
Так суд враховує, що територія міста Часів Яр за Наказом Мінреінтеграції від 28.02.2025 року № 376 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» належить до переліку Тимчасово окупованих Російською Федерацією території України з 07.08.2024 року, де з 24.02.2022 року по 06.08.2024 року велись бойові дії.
Натомість, суд з огляду на встановлені обставин справи зазначає, що позивач не навів причини, які б були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 для вчасного подання ним заяви про прийняття спадщини за заповітом протягом майже 12 років після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Так суд встановив, що ОСОБА_1 не наводить підстав для неможливості подання ним заяви про прийняття спадщини через його необізнаність про існування заповіту ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому суд зауважує, що з моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 позивач не наводить об`єктивних доказів неможливості подання ним заяви про прийняття спадщини до початку повномасштабного вторгнення рф та окупації нею частини території України.
Надані позивачем письмові докази цих висновків суду не спростовують.
Суд у цьому сенсі вказує, що ОСОБА_1 не було наведено доказів неможливості через фінансові труднощі вчасно подати заяву про прийняття спадщини, враховуючи, що сплата коштів спадкоємцем вимагається саме за оформлення спадкових прав під час видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.
Також суд зазначає, що факт того, що ОСОБА_1 є пенсіонером та особою з інвалідністю III групи з 01.05.2014 року безстроково, не доводить неможливість позивача через його вік чи захворювання звернутись до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , оскільки позивачем не було доведено значні витрати на своє лікування.
Таким чином суд, враховуючи наведене обґрунтування, виходячи із зазначених правових норм та практики Верховного Суду, дійшов переконання, що ОСОБА_1 слід відмовити у задоволенні заявлених ним позовних вимог щодо надання йому додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Часовоярської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, 3-я особа: Градизька державна нотаріальна контора Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено та підписано 21 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , а мешкає в АДРЕСА_3 .

Відповідач: Часовоярська міська військова адміністрація Донецької області, ЄДРПОУ: 44679374, місцезнаходження: м. Часів Яр, вул. Незалежності 1.

Суддя: Д. О. Козлов