Справа № 206/293/26 
Провадження № 2/206/945/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
29.06.2026 м. Дніпро
Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого-судді Поштаренко О.В.,
за участю секретаря Содоль М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Самарського районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.
В обґрунтування зазначено, що 07.12.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 148815750, у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримав від Товариства кредитні кошти у розмірі 11000,00 грн. загальна сума заборгованості за кредитним договором заявлена до стягнення Позивачем в позовній заяві становить - 26 642,00 грн, з них: заборгованість по кредиту - 11 000,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 15092,00 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту – 550,00 грн. 11.02.2025 Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/21. Представник позивача просить, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 26 642,00 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу: 5000,00 грн.
Ухвалою від 13.02.2026 року справу прийнято до провадження, відкрито провадження та призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 12.03.2026 року було витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписку про рух коштів по банківському рахунку за карткою № НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зокрема, за 07.12.2024 року на суму 11000,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подавала.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України при наявності зазначених підстав, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 07.12.2024 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 148815750, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти у розмірі 11000,00 грн. 
11.02.2025 Товариство відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за Договором Факторингу № МВ-ТП/21. 
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 11.02.2025 року за Договором Факторингу № МВ-ТП/21, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача.
Згідно відповіді від АТ КБ "ПРИВАТ БАНК", встановлено, що на ім`я  ОСОБА_1 в банку емітовано карту №№ НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). Також по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) було зарахування коштів на суму 11 000 грн., за період 07.12.2024-07.12.2024 року. 
Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з умовами кредитного договору та підтверджується матеріалами справи. Відповідачем розрахунок не спростовано, контррозрахунок суду не надано, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті.
Відповідно до положень статей 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).
Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Позивачем доведено факт набуття права вимоги за вищевказаним кредитним договором, що підтверджується договором факторингу та витягом з реєстру боржників.
Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Враховуючи наведене, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за Договором зобов`язання, а саме не здійснював виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом.
Відповідно до ст.1050,1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в загальній сумі 26 642,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Відповідно до положення ч. 1, п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. ч. 1-4статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у статті133, статтях137,141 ЦПК України. Витрати на правничу допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року у справі № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права.
При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Так, судом встановлено, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, згідно з договором про надання правової допомоги від 02.12.2024 під № 5, укладеному між позивачем ТОВ «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ».
Згідно п. 2. Додаткової угоди № 2338 від 16.12.2025 про надання правової допомоги До Договору № 5 від «02» грудня 2024 року, Сторони погодили, що вартість Послуг Адвокатського об`єднання по супроводженню Справи становить: 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок), що включає в себе: - аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1000 грн.; - - підготовка та направлення повідомлення Відповідачу про оплату заборгованості (досудова вимога) - 500 грн.; збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у даній справі Адвокатським об`єднанням та підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів до суду - 3500 грн.; 
Відповідно до акту від 16.12.2025 року приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 5 від «02» грудня 2024 року, встановлено, що Адвокатське об`єднання «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» в особі керуючого партнера Колінько Альони Валеріївни, надано обсяг правової допомоги позивачу у вигляді: Підготовка до розгляду справи: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів; аналіз судової практики; надання юридичних консультацій; Підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога); Підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення копії та доданих до неї документів до суду. Загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги склала 5000 грн.
Отже, враховуючи категорію спору, обсяг виконаних адвокатом робіт та принцип співмірності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.
Керуючись ст.ст.141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ЄРДПОУ 39700642, 14017, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул.Жабинського, будинок 13) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 26 642,00 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 11 000,00 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом 15092,00 грн; заборгованість по комісії за надання кредиту – 550,00 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (ЄРДПОУ 39700642, 14017, Чернігівська обл., місто Чернігів, вул.Жабинського, будинок 13) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Поштаренко