Справа № 562/902/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
"25" червня 2026 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області
у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,
секретар судового засідання Парфенюк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У поданій в системі «Електронний суд» заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №342381 від 16 грудня 2019 року в розмірі 15848 грн. 00 коп. та судові витрати в справі, обґрунтовуючи невиконанням відповідачем договірних зобов`язань.
У відзиві на позові відповідач просить в задоволені позову відмовити, мотивуючи спливом строків позовної давності, відсутністю доказів отримання кредитних коштів, неправомірності нарахування відсотків поза строками кредитування, штрафних санкцій та не співмірності витрат на правничу допомогу.
У відповіді на відзив представник позивача з доводами відповідача не погодився, аргументуючи тим, що чинним законодавство через введення в країні воєнного стану строки позовної давності продовжені, а розрахунок заборгованості відповідає умовам укладеного договору.
Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. 
Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. 
З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Установлено, що 16 грудня 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №342381 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту, у вигляді електронного документа відповідно до вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» з урахуванням передбачених Законом України «Про електронну комерція» особливостей, за яким останній отримав кредит в розмірі 4000 грн. у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок позичальника строком на 30 днів зі сплатою стандартної денної процентної ставки 1,9% у випадку прострочення виконання зобов`язань, та акційної ставки - 0,01% від суми позики за кожен день користування позикою.
Ідентифікація позичальника ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «Лінеура Україна» про направлення на номер телефону НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора «С467», а тому доводи відповідача про не укладення кредитного договору в електронній формі не є переконливими.
Кредитор виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит в межах встановленого ліміту, що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів в сумі 4000 грн. на належну відповідачу банківську картку № НОМЕР_2 (номер транзакції в системі iPai.ua - 44785782), наданою АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку і вказані обставини не спростовано належними доказами відповідачем.
А відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відсутні в матеріалах справи і докази звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про незаконне оформлення невідомими особами спірного кредитного договору.
16 листопада 2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-16112020, за яким право грошової вимоги за кредитним договором №342381 від 16 грудня 2019 року відступлено позивачу, що свідчить про заміну кредитора у спірних правовідносинах і про такі обставини відповідач повідомлявся листом від 12 березня 2026 року з вимогою усунути порушення умов кредитного договору та добровільно сплати заборгованість в сумі 15848 грн.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Відповідач передбачені кредитним договором обов`язкові платежі по поверненню суми кредиту та відсотків за його користування у встановлені строки не сплачувала, чим порушила умови договору.
Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк.
Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).
З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 14 квітня 2020 року становить 15848 грн. та складається із заборгованості за кредитом в сумі 4000 грн., відсотків - 9120 грн. та штрафу в сумі 2728 грн., нарахованого з 19 січня 2020 року по 17 березня 2020 року.
Незважаючи на те, що договором передбачено можливість продовження строку користування кредитом, однак доказів укладення додаткової угоди матеріали справи не містять.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. 
Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.
Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Пунктом 1.4 кредитного договору визначено, що сукупна вартість позики за акційною ставкою, яка застосовується у межах строку надання позики (п.1.3.1 договору) складає 100,30% від суми позики або 4012 грн., а тому проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню в сумі 12 грн.
Крім того, згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року до 20 травня 2020 року на всій території України був встановлений карантин.
Дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500.
Далі дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 9 грудня 2020 року №1236.
У подальшому дію карантину, встановленого цією постановою, продовжено з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 17 лютого 2021 року №104, від 21 квітня 2021 року №405, від 16 червня 2021 року №611, від 11 серпня 2021 року №855, від 22 вересня 2021 року №981, від 15 грудня 2021 року №1336, від 23 лютого 2022 року №229, від 27 травня 2022 року №630 та з 01 липня 2023 року скасований.
Отже, нарахування кредитором штрафних санкцій відповідно до пунктів 4.1-4.5 кредитного договору після 12 березня 2020 року є безпідставним та підлягає стягненню в сумі 2464 грн.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 4000 грн., нарахованих в межах строку кредитування (30 днів) відсотків в сумі 12 грн. та штрафу в сумі 2464 грн., а всього на загальну суму 6476 грн.
Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Згідно п.12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в країні запроваджено воєнний стан, який на даний час триває.
Пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України передбачалося, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Указаний пункт 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України виключено на підставі Закону України №4434-ІХ від 14 травня 2025 року, та з 04 вересня 2025 року перебіг строку позовної давності продовжено.
Право вимоги у кредитора за кредитним договором виникло з 15 січня 2020 року, перебіг якого перервано 12 березня 2020 року та продовжився з 04 вересня 2025 року і на час звернення з позивача до суду передбачений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності не сплив, а тому підстави для його застосування відсутні.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник надав копію договору №0107 від 01 липня 2025 року, акт №1441 від 09 березня 2026 року про підтвердження факту надання правничої допомоги та детальний опис виконаних робіт, загальний розмір яких складає 8000 грн.
Оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, суд погоджується з доводами відповідача, що гонорар є завищеним, оскільки має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат, та є співмірним в розмірі 4000 грн.,
При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп. та професійної правничої допомоги, пропорційно розміру задоволених вимог (40,86%) в сумі 2722 грн. 26 коп.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.258-273, 351 - 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, м.Львів, вул.Смаль-Стоцького, 1 корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором №342381 від 16 грудня 2019 року в сумі 6476 (шість тисяч чотириста сімдесят шість) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати в сумі 2722 (дві тисячі сімсот двадцять дві) грн. 26 коп.
У решті вимог позивача відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя: