Справа № 288/696/26 
Провадження № 2/288/720/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року селище Попільня 
Попільнянський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого судді - Зайченко Є. О., 
за участю секретаря судових засідань – Корнієнко Т.М.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Попільня Житомирської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 (далі – позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідач), про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання, в якій вказує, що відповідач є батьком ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син зареєстрований та проживає разом з ОСОБА_2 , знаходиться на її повному матеріальному утриманні.
Син ОСОБА_3 уже досяг повноліття та навчається у вищому навчальному закладі – Київському Європейському університеті на денній формі навчання про що свідчить довідка № 500 від 30 квітня 2026 року.
В зв`язку з тим, що син навчається на денній формі навчання він не має можливості десь працювати та потребує матеріальної допомоги, яка пов`язана з навчальним процесом так і на особисті потреби (одяг, взуття, харчування, тощо).
ОСОБА_2 , як, мати, самостійно не може забезпечити у повній мірі потреби сина.
Тому, на підставі вищезазначеного, позивач просить ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь позивача кошти на утримання (аліменти) сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення сином навчання. 
Ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження по даній справі.
Позивач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи проводити у її відсутність.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що буде сплачувати аліменти.
Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, згідно з вимогами статтями 274-279 ЦПК України.
Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Андрушківської сільською радою Попільнянського району, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис за № 6. /а.с.6/

Згідно з копією витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований з 06 травня 2008 року за адресою: АДРЕСА_1 ./а.с.7/
Відповідно до довідки Приватного вищого навчального закладу «Європейський університет» від 30 квітня 2026 року №500, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дійсно навчається на І курсі денної форми навчання освітнього рівня бакалавр факультету Інформаційних технологій, кібербезпеки та робототехніки Європейського університету (Ліцензія: серія ВО №00228-022801 від 15.05.2017р);Спеціальність: F2 Інженерія програмного забезпечення; Наказ про зарахування №612с від 08.08.2025р.); Початок навчання: 01.09.2025р.; Термін закінчення навчання: 30.06.2029 р.; Навчання проводиться на контрактній основі, стипендії не отримує. /а.с.8/
Згідно копії виконавчого листа, виданого Попільнянським районним судом Житомирської області від 30 вересня 2014 року, з відповідача ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до - 22 вересня 2026 року. /а.с.9/
Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного Кодексу України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Відповідно до пунктів 15, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3 роз`яснив, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно статті 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Положеннями статті 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 198 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 р., у справі № 622/373/16-ц, в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15.
Статтею 200 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 4 вказаної статті містить застереження, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Приймаючи до уваги, що  ОСОБА_1 є батьком повнолітнього ОСОБА_3 , який навчається та потребує матеріальної допомоги, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини, яка навчається слід задовольнити та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) на період його навчання, починаючи стягнення від дня подання позову, що буде достатнім для його утримання, з урахуванням обов`язку обох батьків приймати участь в утриманні дитини та можливим до сплати з боку платника аліментів.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Відповідно до статті 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до приписів частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі звільнення сторони від сплати судового збору відповідно до закону, судовий збір стягується з іншої сторони в дохід держави (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Проте, пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» чітко передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідач у даній справі - ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_3 , виданого 24 січня 2025 року.
Враховуючи вищевикладене, наявність у відповідача II групи інвалідності є абсолютною законодавчою підставою для звільнення його від сплати судового збору. Таким чином, у разі задоволення позовних вимог, судовий збір на користь держави з відповідача стягненню не підлягає.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року за № 3; ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191, 198-200 СК України; ст. ст. 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 279-280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітнього сина на період його навчання – задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання повнолітньої сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2026 року до закінчення навчання.
Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського
районного суду     Є. О. Зайченко