Справа № 354/621/26
Провадження № 3/354/375/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Яремче
Суддя Яремчанського міського суду Івано-Франківської області Ковалюк О.М., розглянувши матеріали, які надійшли від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий,
передбаченої ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и л а:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 083958 від 12.04.2026, 12.04.2026 приблизно о 09:10 год за адресою АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_1 умисно висловлював погрози (нецензурну лайку), давав ляпаси по відношенню до своєї дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим була завдана шкода фізичному здоров`ю, чим вчинив домашнє насильство фізичного характеру (тілесних ушкоджень завдано не було) та правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
14.05.2026 до суду надійшла заява потерпілої ОСОБА_2 , в якій просила не застосовувати щодо її чоловіка ОСОБА_1 жодних покарань чи обмежень, оскільки не має претензій до нього та зазначила, що між ними стався простий сімейний конфлікт, який вони самостійно владнали та примирилися, домашнього насильства не було.
Також 14.05.2026 на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 направив до суду заяву, в якій вказав, що не вчиняв жодних дій, які вказані в протоколі стосовно своєї дружини та свої дітей, оскільки він їх любить та поважає. Сімейне непорозуміння з дружиною владнали самостійно. Просив не застосовувати щодо нього жодних покарань чи обмежень.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, в раніше поданих заявах просили суд здійснювати розгляд справи за їх відсутності.
За таких обставин, враховуючи подані заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також норми статті 268 КУпАП, які не містять заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173-2 КУпАП, без обов?язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суддя вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності ОСОБА_1 за наявними у матеріалах справи доказами.
Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження в справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП з наступних підстав.
Вимогами ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення.
Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає, що психологічне насильство є формою домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров?ю особи.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попередження насильства в сім?ї» насильство в сім?ї ? це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім?ї стосовно іншого члена сім?ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім?ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров?ю.
Під психологічним насильством в сім?ї слід розуміти насильство, пов?язане з дією одного члена сім?ї на психіку іншого члена сім?ї (колишнього подружжя) шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими навмисно спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе, що завдає шкоду психічному здоров?ю.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
Об?єктивна сторона правопорушення в даній ситуації виражається в умисному вчиненні будь-яких діянь фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров?ю потерпілого.
При цьому слід зазначити, що конфлікт ? це зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями. Конфлікт не містить вище перелічених ознак насильства. Ескалація конфлікту може призвести до насильства, але не кожний конфлікт є домашнім насильством.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об?єктивних причин, але й від суб?єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.
Водночас, домашнє насильство характеризується такими ознаками: умисність (з наміром досягнення бажаного результату); спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, пов?язаних із вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є

одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.
Для наявності складу адміністративного правопорушення щодо вчинення домашнього насильства є обов?язковим одночасне існування вищевказаних ознак, у разі відсутності хоча б однієї із ознак дії особи не можна розцінювати як насильство.
Нормами ст. 278 КУпАП на орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, у тому числі суд першої інстанції, покладений обов?язок на стадії підготовки справи для розгляду перевірити питання правильності складання протоколу та інших матеріалів справи.
Приписами ст. 256 КУпАП визначено, що протокол про адміністративне правопорушення повинен містити, серед іншого, суть адміністративного правопорушення.
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров?ю потерпілого.
Насильство в сім?ї, у розумінні статті 173-2 КУпАП, є адміністративним правопорушенням, з матеріальним складом, оскільки він потребує наявності не тільки певного діяння, але й спричинення шкоди фізичному або психічному здоров?ю потерпілому. Однак, зміст правопорушення порушення, викладене в протоколі щодо ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, не містить всіх ознак об?єктивної сторони даного правопорушення, оскільки відсутні докази завданої шкоди потерпілій ОСОБА_2 .
Положеннями ст. 251 та ст. 252 КУпАП регламентовано, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Жодних даних про погрози, ляпаси потерпілій ОСОБА_2 чи вчинення інших дій, спрямованих на умисне вчинення домашнього насильства щодо неї, судом не встановлено. 
Інакше кажучи, саме по собі вживання нецензурної лайки на адресу осіб, із числа передбачених статтею 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», автоматично не утворює собою складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, позаяк, ці дії неминуче мають потягнути за собою наслідки, а саме: завдання шкоди фізичному або психічному здоров?ю потерпілого.
Відтак факт вчинення домашнього насильства не знайшов свого підтвердження при розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді, а наявність наслідків дій ОСОБА_1 у виді спричинення шкоди психічному здоров?ю ОСОБА_2 не доведено за стандартом «поза розумним сумнівом».
Суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно вчинив правопорушення, яке йому інкримінується. Адже, потерпіла зазначила, що конфлікт між ними повністю врегульований. Жодних претензій вона до ОСОБА_1 не має. Подія мала побутовий характер, носила ознаки простого сімейного конфлікту. Інших переконливих доказів на підтвердження того, що було вчинено саме домашнє насильство стосовно потерпілої, суду не надано.
Згідно правової позиції, зазначеної в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів

Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.01.2020, справа №545/744/19, факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті, свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факт вчинення особою саме домашнього насильства.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Враховуючи викладене вище, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали справи, оцінивши всі докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходжу висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, внаслідок чого провадження у справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ст. 254-257, 280, 283-285 КУпАП,-
п о с т а н о в и л а :
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга на постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд протягом 10 днів з дня винесення постанови.
Суддя:	  	Оксана КОВАЛЮК