ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
61022, м. Харків, пр. Науки, 5
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України 

02.06.2026 Справа № 905/98/26 

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.,
при секретарі судового засідання Лавриш О.В.,
розглянувши матеріали справи
за позовом: Приватного акціонерного товариства «Украгро НПК», м.Жашків,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд», м.Слов`янськ, 
про стягнення 1363603,73 грн.

Представники сторін:
від позивача (в режимі відеоконференції): Васильківський Л.М. - адвокат на підставі ордеру;
від відповідача (в режимі відеоконференції): Богуславець С.С. - в порядку самопредставництва.

СУТЬ СПРАВИ: Позивач, Приватне акціонерне товариство «Украгро НПК», м.Жашків звернувся до Господарського суду Донецької області із позовною заявою до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд», м.Слов`янськ про стягнення 1363603,73 грн, з яких: 619104,36 грн - основна заборгованість, 549005,53грн - пеня, 51411,02 грн - 3% річних, 144082,82 грн - інфляційні втрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 619104,36 грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат. 
Ухвалою від 20.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №905/98/26; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 17.03.2026 об 11:40год. 
13.03.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відповідач повідомляє, що не отримував акти про надання послуг за зазначений в позові період, а позивачем не надано належних доказів отримання актів відповідачем, крім того, умовами договору не передбачено надання, отримання або підписання актів надання послуг шляхом направлення на електронну пошту. Відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави (не має доказів отримання актів наданих послуг відповідачем) стягнення коштів, нарахування пені та інфляційних втрат за зазначений у позові період. Відповідач зазначає, що вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ та розрахунок заборгованості по 6 періодам не відповідає умовам пункту 5.4. договору; відповідач робить висновок, що п.5.4. договору сторони домовились про розмір пені, в той же час не домовлялися про те, що цей розмір пені буде застосовуватись за кожен день прострочення виконання; вважає, що договором зменшений розмір неустойки шляхом її виплати не за кожен день поспіль. Позивачем може бути нарахована пеня (подвійна облікова ставка НБУ) при доведеності несвоєчасного виконання кожного грошового зобов`язання один раз (один день) за одне порушення. Також, відповідач, з посиланням на ст. 258 Цивільного кодексу України, зауважує, що зроблені позивачем нарахування пені по 6 періодам не відповідають чинному законодавству та умовам договору, оскільки спеціальна позовна давність для стягнення пені становить 1 рік. 
16.03.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Ухвалою від 17.03.2026 суд відклав підготовче засідання на 07.04.2026 об 11:30 год.
27.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача, Приватного акціонерного товариства «Украгро НПК» надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що договором не визначено порядок вручення чи направлення актів про надання послуг, проте, позивач зауважує, що зазвичай вони з відповідачем використовували для листування електронну пошту; відповідачем акти отримувались і підписувались про що свідчить частина вже підписаних актів та здійснені часткові оплати по договору. Позивач вважає, що непослідовна суперечлива поведінка відповідача щодо часткових оплат по договору, підписання актів приймання-передачі майна і не підписання при цьому актів про надання послуг зі зберігання того ж самого майна є беззаперечним свідченням недобросовісної і суперечливої поведінки відповідача. Позивач наголошує, що законодавством України, а саме, ст. 549 Цивільного кодексу України, прямо встановлено положення щодо нарахування пені за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання; заперечує щодо аргументів відповідача стосовно строків позовної давності, оскільки вважає, що початок перебігу строку позовної давності починається з 04.09.2025.
06.04.2026 через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «Украгро НПК» надійшло клопотання, в якому представник повідомляє про неможливість взяти участь у судовому засіданні 07.04.2026 у зв`язку з участю в іншому судовому засіданні; зазначає, що надано всі необхідні документи по справі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті не заперечує; просить суд провести засідання 07.04.2026 без його участі.
Ухвалою від 07.04.2026 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі №905/98/26 на 30 (тридцять) днів; відклав підготовче засідання на 21.04.2026 о 12:30 год.
17.04.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач наполягає, що з наданих до матеріалів справи документів неможливо встановити дату отримання відповідачем актів про надання послуг, якщо вони були направлені позивачем на електронну пошту відповідача. 
Ухвалою від 21.04.2026 суд відклав підготовче засідання на 12.05.2026 о 12:20год.
04.05.2026 до канцелярії суду від позивача надійшли письмові пояснення від 28.04.2026 зокрема щодо способів комунікації між сторонами за договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 та щодо строків отримання відповідачем спірних актів про надання послуг. 
05.05.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява за змістом якої відповідач заперечує твердження позивача, що викладені в письмових поясненнях позивача від 28.04.2026. 
Ухвалою суду від 12.05.2026 закрито підготовче провадження по справі №905/98/26; призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 02.06.2026 об 11:00год. 
У судовому засіданні 02.06.2026 в режимі відеоконференції представник позивача надав пояснення по справі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні 02.06.2026 в режимі відеоконференції представник відповідача надав пояснення по справі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, суд встановив.
05.08.2022 між позивачем, Приватним акціонерним товариством «Украгро НПК» (зберігач) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (поклажодавець) укладено договір зберігання №ДХ-ЄТ-04 (договір), за умовами п.1.1. якого зберігач зобов`язаний зберігати на визначених цим договором умовах майно, яке буде передано поклажодавцем у майбутньому, і повернути майно у схоронності поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач такого майна.
Відповідно до п.1.2. договору майном, що буде передано на зберігання за цим договором, є мінеральні добрива в кількості 4000,0 т. Майно передається на зберігання в упаковці (поліпропіленові мішки з поліетиленовим вкладишем по 50 кг, поліпропіленовий контейнер з поліетиленовим вкладишем типу «біг-бег» по 500-1000 кг, тощо) та/або наливом.
Місцем зберігання майна є склади зберігача, адреса яких зазначена в додатку №1 до цього договору. Зберігач зобов`язаний приймати на зберігання майно з дати початку дії цього договору по дату, в яку закінчується строк зберігання за цим договором. Право власності на майно до зберігача не переходить, в тому числі майно, передане на зберігання зберігачу, не може бути задіяне в господарському обороті зберігача. Зберігач не має право розпоряджатися майном (пункти 1.3.-1.5. договору).
Пунктом 2.4. договору визначено, що строк зберігання майна - з моменту передачі майна на зберігання до 01 серпня 2023 року.
Згідно з п. 3.1. договору, якщо інше не передбачено даним договором, передача майна на зберігання здійснюється через перевізника (будь-яка із залізниць України) шляхом приймання зберігачем майна від перевізника, при цьому вантажовідправником (відправником) за транспортними документами, може бути: ТОВ «НІКА ТРАНС ЛОГІСТИКА» - ідентифікаційний код юридичної особи/податковий номер: 40960674, місцезнаходження: 04112, місто Київ, вул. Ризька, будинок 12. Незважаючи на вищевикладене, вантажовідправником (відправником може бути також інша особа, яка була визначена поклажодавцем, про що він повідомляє зберігача.
Відповідно до п. 3.1.1. договору у випадку набуття поклажодавцем права власності на майно, яке на момент набуття такого права власності вже знаходиться в місці зберігання або у випадку, якщо майно, яке належить поклажодавцю, вже знаходиться в місці зберігання на інших правових підставах (доставка до місця зберігання не здійснюється), майно вважається переданим на зберігання з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майна.
За даним договором майно, також, може передаватись на зберігання через перевізника/експедитора (автомобільний транспорт) шляхом приймання зберігачем майна від такого перевізника/експедитора у відповідному місці зберігання (п. 3.1.2. договору).
Відповідно до п. 3.8. договору, одразу після приймання майна на зберігання, зберігач складає акт приймання-передачі майна та направляє два примірника зазначеного акту поклажодавцю для підписання останнім. В акті зазначається місце зберігання майна, номер та дата договору, найменування майна, кількість майна, прийнятого від перевізника, упаковка. В акті приймання-передачі майна зберігач додатково вказує номери накладних, згідно яких майно отримане від перевізника.
Після повернення майна із зберігання сторони складають акт приймання-передачі. Датою повернення майна поклажодавцеві вважається дата повернення майна у місці зберігання за актом приймання-передачі або дата передачі майна перевізнику (пункти 3.15. та 3.16. договору).
Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки за надання послуг згідно з цим договором проводяться в грошовій формі з урахуванням податку на додану вартість:
- розмір плати по наданню послуг по зберіганню 1 (однієї) тони майна в день становить 1,90 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 0,38 грн, разом з ПДВ 2,28 грн;
- розмір плати по наданню послуг із приймання майна на зберігання (у випадку перевезення автомобільним транспортом/або залізничним) становить 142,500грн без ПДВ, крім того ПДВ 28,5 грн, разом з ПДВ 171,00 грн за 1 (одну) тонну;
- розмір плати по наданню послуг із відвантаження (повернення), у випадку повернення майна через перевізника та/або повернення у місце зберігання, становить 150,00грн без ПДВ, крім того ПДВ 30,00 грн, разом з ПДВ 180,00грн за 1 (одну) тонну.
Нарахування плати за послуги зберігання починається з 01 січня 2023 року включно (4.2. договору).
Пунктом 4.4. договору визначено, що поклажодавець сплачує вартість послуг вказаних в п. 4.1., на підставі наданого акту наданих послуг, щомісячно у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок зберігача протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання акту наданих послуг. 
Якщо поклажодавець після закінчення строку зберігання не забрав майно, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання (п. 4.5. договору).
Згідно п. 5.2. договору у випадку невиконання або неналежного виконання узятих на себе зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього договору. 
У разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим договором з боку поклажодавця, він сплачує зберігачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня (п.5.4. договору).
Пунктом 6.1. договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань в повному обсязі.
Відповідно до п. 6.3. договору сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних нею у цьому договорі реквізитів та зобов`язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із ним несприятливих наслідків.
Будь-які зміни і доповнення до даного договору вчиняються шляхом укладення додаткових угод про внесення змін до цього договору. У випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються нормами чинного законодавства (п. 6.5. та п. 6.7. договору).
У розділі 7 договору зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 зазначені наступні електронні адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд»: info@eetrade.org, vasylenko.o@eetrade.org.
Договір зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 підписаний повноважними представниками сторін (зберігачем, поклажодавцем) без зауважень та скріплений печатками товариств.
До матеріалів справи доданий додаток №1 до договору зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022, а саме - перелік місць зберігання, який підписаний повноваженими представниками сторін (зберігачем та поклажодавцем) без зауважень та скріплений печатками товариств.
На виконання п. 3.8. договору №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022, сторони підписали акт №05082022 прийому-передачі майна від 05.08.2022 відповідно до якого зберігач прийняв на зберігання, а поклажодавець передав наступне майно в кількості 4000 т: амонію нітрат (селітра аміачна), марки Б, б-б 1000 у кількості 742 т; аміачна селітра (фас. 1000 кг) у кількості 1758 т; аміачна селітра (фас. 1000 кг) у кількості 1000 т; аміачна селітра (фас. 1000 кг) у кількості 500 т.
Акт прийому-передачі майна №05082022 від 05.08.2022 підписаний сторонами та скріплений печатками товариств. 
До матеріалів справи додані наступні акти прийому-передачі майна за договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022, що підтверджують повернення майна поклажодавцеві:
- акт прийому передачі майна №01052023/В від 01.05.2023, відповідно до якого поклажодавець прийняв зі зберігання, а зберігач передав наступне майно в кількості 700т, претензій щодо кількості та якості майна, яке передане зі зберігання, немає;
- акт прийому передачі майна №02052023/В від 02.05.2023, відповідно до якого поклажодавець прийняв зі зберігання, а зберігач передав наступне майно в кількості 333т, претензій щодо кількості та якості майна, яке передане зі зберігання, немає;
- акт прийому передачі майна №03052023/В від 03.05.2023, відповідно до якого поклажодавець прийняв зі зберігання, а зберігач передав наступне майно в кількості 280 т, претензій щодо кількості та якості майна, яке передане зі зберігання, немає;
- акт прийому передачі майна №09052023/В від 09.05.2023, відповідно до якого поклажодавець прийняв зі зберігання, а зберігач передав наступне майно в кількості 113т, претензій щодо кількості та якості майна, яке передане зі зберігання, немає;
- акт прийому передачі майна №11052023/В від 11.05.2023, відповідно до якого поклажодавець прийняв зі зберігання, а зберігач передав наступне майно в кількості 2574т, претензій щодо кількості та якості майна, яке передане зі зберігання, немає.
Означені акти прийому-передачі майна підписані сторонами та скріплені печатками товариств.
Також до матеріалів справи позивачем додані акти про надання послуг до договору зберігання від 05.08.2022 :
- акт №К10 про надання послуг від 31.01.2023, згідно з яким зберігач відповідно до умов договору надав послуги по зберіганню майна поклажодавця в період з 01.01.2023 по 31.01.2023, по даному акту загальна вартість наданих зберігачем послуг по зберіганню майна поклажодавця за звітний період становить 282720,00 грн, в тому числі ПДВ - 47120,00 грн;
- акт №К43 про надання послуг від 28.02.2023, згідно з яким зберігач відповідно до умов договору надав послуги по зберіганню майна поклажодавця в період з 01.02.2023 по 28.02.2023, по даному акту загальна вартість наданих зберігачем послуг по зберіганню майна поклажодавця за звітний період становить 255360,00 грн, в тому числі ПДВ - 42560,00 грн;
- акт №К163 про надання послуг від 31.03.2023, згідно з яким зберігач відповідно до умов договору надав послуги по зберіганню майна поклажодавця в період з 01.03.2023 по 31.03.2023, по даному акту загальна вартість наданих зберігачем послуг по зберіганню майна поклажодавця за звітний період становить 282720,00 грн, в тому числі ПДВ - 47120,00 грн;
- акт №К271 про надання послуг від 30.04.2023, згідно з яким зберігач відповідно до умов договору надав послуги по зберіганню майна поклажодавця в період з 01.04.2023 по 30.04.2023, по даному акту загальна вартість наданих зберігачем послуг по зберіганню майна поклажодавця за звітний період становить 273600,00 грн, в тому числі ПДВ - 45600,00 грн;
- акт №К324 про надання послуг від 31.05.2023, згідно з яким зберігач відповідно до умов договору надав послуги по зберіганню майна поклажодавця в період з 01.05.2023 по 31.05.2023, по даному акту загальна вартість наданих зберігачем послуг по зберіганню майна поклажодавця за звітний період становить 62784,36 грн, в тому числі ПДВ - 10464,06грн.
Акти про надання послуг №К10 від 31.01.2023, №К43 від 28.02.2023 містять підписи сторін та скріплені печатками товариств.
Акти про надання послуг №К163 від 31.03.2023, №К271 від 30.04.2023, №К324 від 31.05.2023 підписані та скріплені печаткою з боку позивача (зберігача). Підпису відповідача (поклажодавця) означені акти не містять.
У матеріалах справи наявні скріншоти направлення електронних листів, згідно з якими акти про надання послуг за січень-травень 2023 року направлялись на адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 Олексію Василенко.
Позивач вказує, що акти про надання послуг №К10 від 31.01.2023, №К43 від 28.02.2023 були відповідачем оплачені, що підтверджується випискою по рахунку за період з 30.01.2023 по 07.03.2023, відповідно до якої поклажодавцем 07.03.2023 здійснено оплату на суму 538080,00 грн у призначені платежу зазначено «док.№5445 за послуги зберігання зг. дог. №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022р., ПДВ 20% - 89680,00 грн».
Також, до позовної заяви додано акт звірки за період 05.08.2022-31.12.2025, відповідно до якого залишок на користь зберігача на 31.12.2025 складає 619104,36грн. Акт звірки підписаний з боку позивача (зберігача), підпису відповідача (поклажодавця) акт не містить. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 в частині своєчасної та повної оплати за надані послуги, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» про стягнення 1363603,73грн, з яких: 619104,36 грн - основна заборгованість, 549005,53 грн - пеня, 51411,02 грн - 3% річних, 144082,82 грн - інфляційні втрати. 

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає наступне. 
Зобов`язання згідно із статей 11, 509 Цивільного кодексу України виникають, зокрема, з договору.
Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Укладений сторонами договір зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 903 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Положеннями ч. 1 ст. 938 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.
Відповідно до п. 3.8. договору, одразу після приймання майна на зберігання, зберігач складає акт приймання-передачі майна та направляє два примірника зазначеного акту поклажодавцю для підписання останнім.
На виконання п. 3.8. договору №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 сторони підписали акт №05082022 прийому-передачі майна від 05.08.2022 відповідно до якого зберігач прийняв на зберігання, а поклажодавець передав на зберігання майно.
Згідно актів прийому передачі майна №01052023/В від 01.05.2023, №02052023/В від 02.05.2023, №03052023/В від 03.05.2023, №09052023/В від 09.05.2023, №11052023/В від 11.05.2023 поклажодавець прийняв від зберігача майно зі зберігання.
Отже, у травні 2023 року зберігач повернув, поклажодавець прийняв зі зберігання майно, що було передано на зберігання згідно умов договору №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022.
Відповідно до ст. 946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пунктів 4.1., 4.2 договору розрахунки за надання послуг згідно з цим договором проводяться в грошовій формі з урахуванням податку на додану вартість, так розмір плати по наданню послуг по зберіганню 1 (однієї) тони майна в день становить 1,90грн без ПДВ, крім того ПДВ 0,38 грн, разом з ПДВ 2,28 грн. Нарахування плати за послуги зберігання починається з 01 січня 2023 року включно.
Пунктом 4.4. договору визначено, що поклажодавець сплачує вартість послуг вказаних в п. 4.1., на підставі наданого акту наданих послуг, щомісячно у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок зберігача протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання акту наданих послуг. 
Суд встановив, що на виконання умов договору №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 зберігач видав акти про надання послуг №К10 від 31.01.2023, №К43 від 28.02.2023, №К163 від 31.03.2023, №К271 від 30.04.2023, №К324 від 31.05.2023.
Акти про надання послуг №К10 від 31.01.2023, №К43 від 28.02.2023 містять підписи сторін та скріплені печатками товариств.
Акти про надання послуг №К163 від 31.03.2023, №К271 від 30.04.2023, №К324 від 31.05.2023 підписані та скріплені печаткою з боку позивача (зберігача). Підпису відповідача (поклажодавця) означені акти не містять.
Згідно наданої виписки по рахунку за період з 30.01.2023 по 07.03.2023 відповідач 07.03.2023 сплатив позивачу 538080,00 грн за послуги зі зберігання за договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022, отже відповідачем сплачено послуги зі зберігання майна за січень, лютий 2023 року.
Таким чином, акти про надання послуг за період з січня 2023 року по лютий 2023 року підписані сторонами та оплачені відповідачем, водночас акти за період з березня 2023 року по травень 2023 року не підписані та неоплачені відповідачем. 
Позивач наполягає, що щомісячно у період з січня по травень 2023 року ним складались акти про надання послуг за договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022, які надсилались на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 представнику відповідача Олексію Василенко і така взаємодія сторін була звичайною для спірних правовідносин (відповідачем з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу направлялись документи). Договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 не визначено порядок вручення чи направлення актів про надання послуг, проте, зазвичай вони з відповідачем використовували для листування саме вказану електронну пошту, поклажодавцем акти отримувались і підписувались, про що свідчить частина вже підписаних актів та здійснені часткові оплати по договору. Позивач вважає, що непослідовна суперечлива поведінка відповідача щодо часткових оплат по договору, підписання актів приймання-передачі майна і не підписання при цьому актів про надання послуг зі зберігання того ж самого майна є беззаперечним свідченням недобросовісної і суперечливої поведінки поклажодавця.
Відповідач заперечує факт отримання актів про надання послуг за зазначений в позові період, зауважує, що позивачем не надано належних доказів отримання актів відповідачем наприклад, докази направлення актів засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», крім того, умовами договору не передбачено надання, отримання або підписання актів надання послуг шляхом направлення на електронну пошту. Відповідач вважає, що у зберігача відсутні підстави (не має доказів отримання актів наданих послуг відповідачем) для стягнення коштів. Водночас, відповідач факт перебування майна на зберіганні в період з серпня 2022 року по травень 2023 року не заперечував. 
Згідно розділу 7 договору зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 визначені наступні електронні адреси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд»: info@eetrade.org, vasylenko.o@eetrade.org.
У матеріалах справи наявні скріншоти направлення електронних листів, згідно з якими акти про надання послуг за січень-травень 2023 року направлялись Олексію Василенко ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме: акт №К163 про надання послуг від 31.03.2023 направлений 07.04.2023; акт №К271 про надання послуг від 30.04.2023 направлений 10.05.2023, акт №К324 про надання послуг від 31.05.2023 направлений 06.06.2023.
Отже, електронне листування здійснювалось через електронну пошту, що є відмінною від визначеної сторонами у договорі.
Згідно пунктів 3.10, 3.11, 3.13 договору зберігання №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 сторонами визнавалась допустимою взаємодія шляхом обміну електронними листами, водночас договір №ДХ-ЄТ-02 від 19.05.2022 не визначає способу направлення актів наданих послуг, але встановлює (п.4.4 договору) обов`язок поклажодавця щодо щомісячної сплати вартості послуг.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст. 7 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №914/2505/17, від 13.10.2021 у справі №923/1379/20).
На користь того, що відповідач отримав спірні акти у визначені позивачем дати також свідчить листування сторін з використанням електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1, на яку надсилались акти за попередні періоди і були оплачені відповідачем, а також направлення протягом 2022 року - 2023 року з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу документації. 
Суд звертає увагу, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.
Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона розумно покладається на них.
Судом при ухваленні рішення враховано суперечливу поведінку відповідача, яка полягає в тому, що відповідач підписав акти про передачу майна на зберігання у серпні 2022 року і його повернення у травні 2023 року, а також акти про надання послуг за період з січня 2023 року по лютий 2023 року, які оплачені відповідачем, а акти №К163 від 31.03.2023, №К271 від 30.04.2023, №К324 від 31.05.2023, направлені на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1, що і акти №К10 від 31.01.2023, №К43 від 28.02.2023, відповідач не підписав та не оплатив.
Водночас, відповідач не міг не усвідомлювати наявність у нього невиконаних грошових зобов`язань. 
17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України та змінено назву статті 79 до Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Суд при розгляді даної справи, з урахуванням доказів, які подані сторонами, дійшов висновку, що позивачем надано більш вірогідні докази на противагу доводам відповідача, а отже суду доведено, що відповідач отримав спірні акти у визначені позивачем дати. 
При цьому, з 01.04.2023 запрацювало нове покоління Системи електронних платежів Національного банку України (СЕП). СЕП - це державна банківська платіжна система, що забезпечує проведення міжбанківських розрахунків через рахунки, відкриті в Національному банку. Тепер система працює в режимі 24/7, що передбачає цілодобове виконання міжбанківських платіжних операцій без призупинення роботи системи та миттєвий перехід від поточного до наступного календарного дня. Отже, поняття «банківського дня» відсутнє.
Разом з тим, оскільки на момент укладання між сторонами договору (05.08.2022) діяла Інструкція Національного банку України №320 від 16.08.2006, яке містила визначення такого поняття, суд, керуючись п.6 ч.1 ст.3, 213 Цивільного кодексу України та господарської практики, що мала місце з приводу призначення строків у суб`єктів господарювання у банківських днях, вважає за можливе вимірювати вказаний строк виключно робочими днями, оскільки поняття "банківські дні" відповідно до звичаїв ділового обороту у господарських правовідносинах є аналогічним за змістом з поняттям "робочий день" та з урахуванням загального правила ст. 52 КзПП України щодо 5-ти денного робочого тижня з двома вихідними днями (без урахування вихідних суботи та неділі, враховуючи, що святкові дні після оголошеного воєнного стану не впливали на перебіг строків).
З урахуванням наведених вище висновків суду, платіжні зобов`язання відповідача мали бути виконані наступним чином: 
- за актом №К163 від 31.03.2023 (надіслано 07.04.2023) - не пізніше 21.04.2023;
- за актом №К271 від 30.04.2023 (надіслано 10.05.2023) - не пізніше 24.05.2023;
- за актом №К324 від 31.05.2023 (надіслано 06.06.2023) - не пізніше 20.06.2023.
Господарський суд при розгляді спору приймає до уваги відсутність у матеріалах справи доказів стосовно наявності у відповідача, як поклажодавця за договором, будь-яких заперечень та претензій щодо неналежного виконання зберігачем прийнятих за договором зобов`язань. 
В матеріалах справи відсутні докази того, що передане на зберігання майно було повністю втрачено або пошкоджено, так само в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт застосування відповідачем передбачених законом та договором наслідків порушення зберігачем умов договору щодо порядку та строків повернення майна, навпаки, поклажодавець прийняв майно зі зберігання без будь-яких зауважень та заперечень.
Таким чином, приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором №ДХ-ЄТ-04 від 05.08.2022 виконав належним чином, зауважень щодо кількості та якості наданих послуг від відповідача не надходило, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором грошові зобов`язання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу в сумі 619104,36 грн є такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати у сумі 144082,82грн за період з травня 2023 року по січень 2026 року, 3 % річних у сумі 51411,02грн за період за загальний період з 18.04.2023 по 12.02.2026.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно п. 5.2. договору у випадку невиконання або неналежного виконання узятих на себе зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України та цього договору. 
Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Позивачем невірно встановлена дата початку періоду нарахування 3% річних за кожним актом про надання послуг, на переконання суду за актом №К163 від 31.03.2023 період прострочення з 22.04.2023; за актом №К271 від 30.04.2023 період прострочення з 25.05.2023; за актом №К324 від 31.05.2023 період прострочення з 21.06.2023.
Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою калькулятора розрахунку штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних, а саме у розмірі 51207,49грн.
Перевіривши розрахунок інфляційних витрат за допомогою калькулятора розрахунку штрафних санкцій "Ліга.Закон", суд зазначає про арифметичну правильність нарахованих сум, а тому задовольняє позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат у сумі 144082,82грн.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 549005,53 грн за загальний період з 18.04.2023 по 12.02.2026.
Згідно з ч 1. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Невиконання зобов`язання або виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (несвоєчасна оплата відповідачем вартості послуг зберігання) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов`язання, зокрема з боку відповідача.
Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
В разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим договором з боку поклажодавця, він сплачує зберігачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня (п.5.4. договору).
Відповідач наполягає, що оскільки в п. 5.4 договору сторони не домовились про нарахування пені за кожен день прострочення, то позивач помилково нарахував пеню за період з 18.04.2023 по 12.02.2026.
Суд не погоджується з даним твердженням відповідача, оскільки стаття 549 Цивільного кодексу України передбачає імперативне положення щодо нарахування пені за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, на відміну від штрафу, який становить разовий платіж. 
Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Цим приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Разом з тим, пункт 5.4. договору не містить іншого строку, відмінного від встановленого частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України.
Пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Вказаний пункт введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року №540-IX, який набрав чинності з 2 квітня 2020 року, і дія вказаного Закону фактично надає можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" з 12 березня 2020 року на усій території України встановлено карантин, дія якого тривала до 30.06.2023.
З огляду на наведене, після закінчення строку дії карантину, правові підстави для нарахування пені за період більший, ніж передбачено частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, відсутні.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, яка нарахована за період з 18.04.2023 по 12.02.2026, суд встановив, що порядок її нарахування не відповідає приписам ч.6 ст.232 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин).
На переконання суду правомірний період нарахування пені:
- за актом №К163 від 31.03.2023 з 22.04.2023 по 21.10.2023;
- за актом №К271 від 30.04.2023 з 25.05.2023 по 24.11.2023;
- за актом №К324 від 31.05.2023 з 21.06.2023 по 20.12.2023. 
За наслідками проведеного судом перерахунку пені за допомогою калькулятора інформаційної бази "Ліга.Закон", за визначені періоди, задоволенню підлягає сума пені в розмірі - 138215,10 грн.
Щодо посилань відповідача на пропуск позивачем строку для стягнення пені, суд зазначає таке. 
Позовна давність відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. 
Частиною 1 статі 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Частиною 2 вищевказаної норми визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Постановою КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (із змінами) з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин, який продовжено до 30.06.2023.
Приписами пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Воєнний стан в Україні введений указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".
Законом України "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" від 08.11.2023 № 3450-IX внесено зміни до пункту 19 "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України та викладено вказаний пункт в наступній редакції: "У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану".
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24 визначено наступне: у разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
При цьому, Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 № 4434-IX (набрання чинності 04.09.2025) пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено.
Враховуючи всі зміни щодо перебігу строків позовної давності з огляду на встановлені карантин та воєнний стан, приймаючи до уваги, що позов надійшов до суду через систему «Електронний суд» 17.02.2026, річний строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені у даній справі позивачем не пропущено.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 7, 12, 13, 42, 46, 74, 76, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Украгро НПК» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» про стягнення 1363603,73грн, з яких: 619104,36 грн - основна заборгованість, 549005,53грн - пеня, 51411,02 грн - 3% річних, 144082,82 грн - інфляційні втрати, задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (84122, Донецька обл., Краматорський район, місто Слов`янськ, вул.Незалежності, буд.11; код ЄДРПОУ 40111046) на користь Приватного акціонерного товариства «Украгро НПК» (19200, Черкаська область, Жашківський район, м. Жашків, вул.Промислова, буд.1; код ЄДРПОУ 31961067) заборгованість в розмірі 619104,36 грн, пеню в розмірі 138215,10 грн, 3% річних в розмірі 51207,49грн, інфляційні втрати в розмірі 144082,82 грн, а також судовий збір у розмірі 11431,32 грн. 
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ч.1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
В судовому засіданні 02.06.2026 оголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення, повне рішення складено та підписано 03.06.2026.

Суддя Г.Є. Курило