УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року
м. Київ
справа № 383/1435/25
провадження № 51- 2525ск26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 наухвалу Кропивницького апеляційного суду від 6 квітня 2026 року.

Обставини справи

1. Вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2025 року, 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Сьоме Небо Овідіопольського району Одеської області, 
засуджено за частиною 4 статті 286-1 Кримінального кодексу України (КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.
2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 3 серпня 2025 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами будь-якої категорії та будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами, керуючи технічно несправним транспортним засобом «Volkswagen Passat», д.р.н. НОМЕР_1 , рухався в світлу пору доби, за межами населеного пункту по автомобільній дорозі Н-14 «Миколаїв-Кропивницький-Олександрівка», зі сторони м. Миколаїв в напрямку м. Кропивницький та здійснював перевезення двох пасажирів: ОСОБА_5 й ОСОБА_6 , на заокруглені дороги ліворуч щодо його напрямку, маючи об`єктивну можливість на своїй смузі завчасно виявити перешкоду для руху, яка виражалася у наявності мопеду ZS110F, без реєстраційного номерного знаку під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку біля правого краю дороги, допустив зіткнення з останнім. В результаті порушення ПДР ОСОБА_4 сталась ДТП в результаті якої пасажир автомобіля ОСОБА_5 та водій мопеду ОСОБА_7 від отриманих травм померли.
3. Оскаржуваною ухвалою від 6 квітня 2026 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання. 
ОСОБА_4 засуджено за частиною 4 статті 286-1 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.
В решті вирок суду залишено без змін.

Доводи касаційної скарги

4. У касаційній скарзі засуджений просить змінити ухвалу апеляційного суду та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суди не повною мірою врахували особу ОСОБА_4 , усіх пом`якшуючих обставин у справі, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування заподіяної потерпілим шкоди, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, повне визнання вини. 

Оцінка суду

5. Перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, Суд не встановив підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.
6. Висновок суду щодо доведеності винуватості засудженого у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 286-1 КК в касаційній скарзі не оспорюються. 
7. Фактично доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в частині невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого зводяться до незгоди із незастосуванням апеляційним судом положень ст. 69 КК.
8. Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути пропорційним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
9. Суд вже зазначав, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.[1]
10. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні злочину, її поведінкою під час та після вчинення злочину, а також іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. 
11. Отже, призначення більш м`якого покарання, ніж визначене санкцією кримінального закону, можливе лише у випадку, коли встановлені у справі обставини в своїй сукупності настільки істотно знижують ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим[2].
12. Суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для застосування положень статті 69 КК, і касаційна скарга не містить доводів, які ставлять під сумнів цей висновок стосовно цього.
13. Як убачається з оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції переглядаючи вирок районного суду щодо ОСОБА_4 не погодився з висновками щодо призначеного засудженому судом першої інстанції покарання та зазначив, що з урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та відомостей про особу засудженого, який свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаюється, усвідомлює свої дії та наслідки, критично ставиться до даного кримінального правопорушення, також починаючи з 2018 року захищає суверенітет та територіальну цілісність України, за що був нагороджений численними відзнаками та орденами: почесним нагрудним знаком «Сталевий хрест», медаллю «За вірну службу» ІІІ ступеню, золотим хрестом, неодноразово отримував поранення в зв`язку з виконанням бойового завдання, однак кожного разу повертався на бойові позиції, що характеризує ОСОБА_4 виключно з позитивної сторони. Крім того враховуючи думку потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді апеляційної інстанції не наполягала на призначенні суворого покарання, оскільки зазначила, що дорожньо-транспортна пригода відбулась по необережності, а також те, що обвинувачений добровільно відшкодував завдану злочином шкоду, що було правильно визнане обставинами, які пом`якшують його покарання, а також відсутність обставини, що обтяжують покарання, апеляційний суд дійшов правомірного висновку за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення статті 69-1 КК та визначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років, мотивовано визнавши призначене покарання необхідним і достатнім для виправлення засудженого тапопередження нових злочинів.Суд не має підстав ставити під сумнів цей висновок апеляційного суду і вважає його рішення законним і обґрунтованим.
14. Аргументів, які би доводили явну несправедливість покарання, призначеного засудженому, в касаційній скарзі не наведено.
15. Відтак рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 КПК. 
16. З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись п.2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 наухвалу Кропивницького апеляційного суду від 6 квітня 2026 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 

[1] Постанови Верховного Суду від 17 вересня 2019 року у справі № 744/884/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/84481797 та від 05 листопада 2019 року у справі № 686/16988/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/85583597. 

[2] Постанови Верховного Суду 25 листопада2020 року у справі № 744/884/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/93217838 та 11 листопада 2020 року у справі № 370/2596/18, https://reestr.court.gov.ua/Review/92870356