ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 599/1780/25	Головуючий у 1-й інстанції Снігурський В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/459/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
з участю секретаря - Дідух М.Є. 
та представника відповідача ОСОБА_1 — адвоката Сушка А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №599/1780/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Приходько Ігор Степанович, на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року, ухваленого суддею Снігурським В.В., повний текст якого виготовлено 23 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» до ОСОБА_1 , Приватного агропромислвого товариства «Агропродсервіс» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди нового орендаря, -

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» (далі з а текстом — ТОВ «Західна агровиробнича компанія») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ПАП «Агропродсервіс» про визнання укладеною додаткової угоди від 01.02.2025 року до договору оренди земельної ділянки від 02.04.2016 між ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_1 ; визнання відсутнім у ПАП "Агропродсервіс" права оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230, яка розташована на території Залозецької селищної ради Зборівського району Тернопільської області та скасувати запис щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки, номер запису про інше речове право 60246136.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.04.2016 ТОВ «Розтоцьке» уклало з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Додатковою угодою від 11.04.2018 до вказаного договору сторону орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія».
Договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладання додаткової угоди, але в будь-якому випадку сторони дійшли згоди, що даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.
Маючи намір реалізувати переважне право на поновлення договору оренди землі від 02.04.2016, 06.03.2025 ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслано ОСОБА_1 лист-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі вих. № 1132 від 18.02.2025.
Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідач не надав, тобто не скористався правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення не заперечив проти продовження Договору на новий строк.
Отже, позивач вважає поновленим Договір оренди землі на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення строку його дії в судовому порядку.
Разом з тим, відповідно до довідки 13.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди вказаної земельної ділянки зареєстровано за ПАП "Агропродсервіс", номер запису: 59917498.
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" до ОСОБА_1 , Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» про визнання укладеною додаткової угоди від 01 лютого 2025 року до договору оренди земельної ділянки 02 квітня 2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» та ОСОБА_1 ; про визнання відсутнім у Приватного агропромислового підприємства «Агропродсервіс» права оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230 та скасування запису щодо державної реєстрації права оренди вказаної земельної ділянки – відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Зборівського районного суду від 21.01.2026 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи та невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.
Вказує, що до спірних правовідносин підлягала застосуванню стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент звернення до суду, а не в редакції, чинній на час укладення договору оренди, тому суд першої інстанції мав би розглядати спір не з точки зору поновлення договору оренди в контексті законодавства, яке діяло на момент укладення спірного договору оренди землі, а саме з точки зору порушення, з боку ОСОБА_1 і захисту судом переважного права орендаря на продовження договірних орендних відносин, які виникли між позивачем і відповідачем ОСОБА_1 .
Також зазначають, що подані відповідачем листи не відповідають вимогам, встановленим ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки не містять обґрунтованих заперечень щодо запропонованих умов, а тому не можуть вважатися належними та обґрунтованими доказами відмови від поновлення договору.
Зокрема, вказують, що відповідач ОСОБА_1 взагалі не розглянув пропозицію позивача на укладення договору оренди на новий строк, не провів з позивачем жодних переговорів, не повідомив позивача про умови на яких готовий продовжувати договірні відносини з орендарем та не спробував ініціювати та досягти з ним домовленості, або визначити свої умови на яких він готовий продовжити орендні правовідносини, а тому не можливо стверджувати, що сторони не досягли домовленості щодо нових умов договору, оскільки відповідач не оцінював їх на прийнятність.
Крім цього, зазначають, що суд першої інстанції не дослідив належним чином подальшу поведінку орендодавця, яка свідчить про недобросовісність, оскільки після повідомлення про намір самостійно використовувати земельну ділянку, ОСОБА_1 укладає договір оренди тієї ж земельної ділянки з іншим орендарем, чим перешкоджає реалізації ТОВ “Західна агровиробнича компанія” переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.
У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Сушко А.С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. 
Зазначає, що як вбачається зі змісту матеріалів справи, скаржником нібито 06 березня 2025 року надіслано на адресу відповідача лист-повідомлення вих. №1132 від 18.02.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі із двома примірниками додаткової угоди, підписаних зі сторони орендаря.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що надісланий орендарем лист- повідомлення із двома примірниками додаткової угоди, був отриманий орендодавцем. Відтак, на думку представника заявника, граничним строком для надання відповіді на зазначений лист-повідомлення був місячний термін з моменту отримання вказаного листа.
Разом з тим, звертають увагу суду, що у матеріалах справи відсутні обґрунтовані докази надсилання на адресу ОСОБА_1 листа-повідомлення та двох примірників додаткової угоди підписаних зі сторони орендаря про продовження дії договору оренди землі. Більше того, орендодавець ОСОБА_1 ніколи не отримував від орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення вих. №1132 від 18.02.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі із двома примірниками додаткової угоди, підписаних зі сторони орендаря. В матеріалах справи відсутні належні докази про сам факт отримання та дату отримання поштової кореспонденції від скаржника, а копії документів, які наявні в матеріалах справи жодним чином не підтверджують факту отримання відповідачем листа-повідомлення та двох примірників додаткової угоди.
Як встановлено матеріалами справи, 15 грудня 2024 року орендодавцем надіслано на адресу орендаря поштовою кореспонденцією лист-повідомлення від 04.12.2024 про відмову від поновлення договору оренди землі, який отриманий скаржником ще під час дії договору оренди землі - 19.12.2024 (трек — номер відправлення АТ «УКРПОШТА» 4601900047175).
Окрім того, орендодавцем 08 травня 2025 р. надіслано на адресу орендаря
поштовою кореспонденцією відповідь на лист-повідомлення про намір від 11.03.2025 про відмову від поновлення договору оренди землі, який отриманий скаржником впродовж місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі - 12.05.2025(трек - номер відправлення АТ «УКРПОШТА» 4601900060210). Отже, матеріалами справи підтверджені факти надіслання таких листів та отримання їх скаржником.
У вказаних листі-повідомленні та відповіді на лист-повідомлення орендодавцем зазначено про свої заперечення щодо поновлення договору оренди землі із орендарем із зазначенням площі та кадастрового номеру земельної ділянки. В той же час, уніфікованих вимог щодо оформлення орендодавцем своїх заперечень щодо поновлення договору оренди землі законодавством не передбачено. 
Зазначають, що реалізація переважного права на укладення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої статтею 33 Закону України "Про оренду землі" процедури та за наявності волевиявлення сторін договору, а у спірних правовідносинах переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося у зв`язку з недосягненням між сторонами домовленості щодо істотних умов договору, оскільки ОСОБА_1 , як орендодавець, заперечив проти поновлення договору оренди землі на умовах, запропонованих позивачем у проекті договору оренди землі.
Відтак, установивши, що після закінчення строку дії договору оренди між ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як орендарем, і ОСОБА_1 , як орендодавцем, не досягнуто згоди щодо продовження дії договору оренди на змінених умовах, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання поновленим договору оренди землі б/н від 02.04.2016 та додаткової угоди від 11.04.2018, оскільки орендодавець письмово повідомив попереднього орендаря про відсутність наміру поновлювати вказаний договір оренди.
При цьому, направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.
Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.
Таким чином, оскільки матеріалами справи та рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 21.01.2026 у справі № 599/1780/25 підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на поновлення договору оренди землі з позивачем, а саме він висловила своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав додаткової угоди до нього, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право скаржника на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.
Водночас, укладення орендодавцем нового договору оренди землі з іншим
орендарем не порушує переважне право ТОВ «Західна агровиробнича компанія», оскільки дія попереднього договору оренди землі закінчилася 11.04.2025, а новий договір укладений відповідачами вже після його припинення 12.04.2025.
Таким чином, переважне право ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня сукупність складових юридичних фактів, що надають право скаржнику претендувати на поновлення договору оренди землі.
Від представника відповідача ПАП “Агропродсервіс” - Карачка І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Західна агровиробнича компанія», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. 
У відзиві зазначає, що у зв`язку із втратою ТОВ «Західна агровиробнича компанія» права користування земельною ділянкою та наявністю письмового заперечення ОСОБА_1 про відмову в поновленні договору оренди, у скаржника відсутні будь-які юридичні та фактичні підстави для поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".
Крім того, звертають увагу суду, що до моменту укладання договору оренди земельної ділянки з ПАП «Агропродсервіс» та як наслідок реєстрація права оренди (номер запису про інше речове право 60246136), термін дії договору оренди земельної ділянки із ТОВ «Західна агровиробнича компанія» вже закінчився, тому право оренди вже було припинене (номер запису про інше речове право 15563513), в зв`язку з чим відсутні будь-які порушення переважного права скаржника зі сторони відповідача - ПАП «Агропродсервіс».
Представник відповідача ОСОБА_1 — адвокат Сушко А.С. в судовому засіданні апеляційної скарги не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
Представник позивача — Приходько І.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку судової повістки до електронного кабінету.
Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Згідно з п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Сушка А.С., суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
02 квітня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Розтоцьке» було укладено Договір оренди землі, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3, 4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230.
11 квітня 2018 року між ОСОБА_1 , ТОВ «Розтоцьке» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» укладено додаткову угоду до вказаного договору оренди на підставі якої сторону Орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Сторони також продовжили строк дії договору оренди на 7 років з моменту укладення додаткової угоди.
Внесено зміни до пункту 8 вказаного вище договору, визначено, що договір укладений строком на 7 років з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії цього договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Таким чином строк дії договору – до 11 квітня 2025 року.
06 березня 2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» направила в адресу ОСОБА_1 лист – повідомлення, вих. №1132 від 18 лютого 2025 року про намір продовжити договір оренди від 02 квітня 2016 року земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230 з двома примірниками додаткової угоди.
Факт направлення вказаного листа 06 березня 2025 року, стверджується квитанцією відділення поштового зв`язку. Доказів отримання вказаного листа відповідачем не надано.
Оскільки строк дії договору – до 11 квітня 2025 року, вказаний лист направлено відповідачу з порушенням строків, визначених у п.8 договору оренди, тобто пізніше ніж за три місяці до закінчення дії договору.
В свою чергу відповідач ОСОБА_1 15 грудня 2024 року направив в адресу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист – повідомлення від 04 грудня 2024 року про небажання продовжувати з орендарем строк дії договору оренди.
Вказаний лист позивач отримав 19 грудня 2024 року, що стверджується трекінгом поштового відправлення.
08 травня 2025 року, тобто в місячний термін після закінчення дії договору оренди, відповідач ОСОБА_1 направив в адресу ТОВ «Західна агровиробнича компанія» відповідь на лист – повідомлення, згідно якого повторно повідомив про небажання продовжувати з орендарем строк дії договору оренди.
12 квітня 2025 року, тобто після закінчення терміну дії попереднього договору, між ОСОБА_1 та ПАП «Агропродсервіс» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230. Згідно з п.44 цього договору, договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його державної реєстрації.
03 червня 2025 року проведено реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230 за ПАП «Агропродсервіс», номер запису про інше речове право 59917498.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі з позивачем, який висловив своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав додаткової угоди до нього, а тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Оскільки договір оренди спірної земельної ділянки укладено 02 квітня 2016 року, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - в редакції, чинній на момент укладення договору оренди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини восьма, дев`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).
Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України.
Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків.
Таким чином, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди згідно з частинами 2-5 цього закону необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦПК України, буде порушене в разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.
Такий правовий висновок про застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц.
У разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2020 року у справі № 272/440/18.
Наведене також узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (провадження № 14-72цс21), відповідно до яких норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами (пункт 8.26 вказаної постанови).
У справі, що переглядається, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Розтоцьке» укладено договір оренди землі № б/н від 02.04.2016, додаткову угоду № б/н (якою визначено нового орендаря ТОВ «Західна агровиробнича компанія» та внесено зміни до договору) від 11.04.2018 щодо земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0230, яка розташована на території Залозецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), строком на 7 років.
Пунктом 4.1 додаткової угоди сторони домовилися внести наступні зміни у Договір оренди землі в п.8 та викласти його в наступній редакції: договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
Відповідно у позивача право оренди земельної ділянки закінчувалось 11.04.2025.
15 грудня 2024 року орендодавець ОСОБА_1 надіслав на адресу Товариства «Західна агровиробнича компанія» заяву, в якій повідомив орендаря про те, що після закінченням строку дії договору оренди земельної ділянки площею 3,4613 га, кадастровий номер земельної ділянки 6122655300:01:001:0230, він не має бажання продовжувати термін дії договору, оскільки має намір використовувати земельну ділянку для власних портреб, що підтверджується описом вкладення, накладною на відправлення АТ Укрпошта, фіксальним чеком (а.с.51). Відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення №4601900047175, дану заяву позивач отримав 19.12.2025 (а.с.55 зворіт).
В свою чергу, 06 березня 2025 року ТОВ «Західна агровиробнича компанія» засобами поштового зв`язку (цінним листом із описом вкладення) надіслало ОСОБА_1 лист-повідомлення від 18 лютого 2025 за №1132 про намір продовжити дію договору оренди землі б/н від 02.04.2016, вжиття власником землі заходів для забезпечення виконання вимог статті 33 Закону України «Про оренду землі» та недопущення порушення права землекористувача, з проханням підписати додані до данного листа два примірники угоди на продовження дії договору оренди земельної ділянки б/н від 02.04.2016 (а.с.18-20). 
08 травня 2025 року орендодавець ОСОБА_1 повторно надіслав на адресу Товариства «Західна агровиробнича компанія» лист, в якому повідомив орендаря про те, що він заперечує у поновленні договору оренди землі, площею 3,4613 га, кадастровий номер 6122655300:01:001:0230, який закінчується 11.04.2025, що підтверджується описом вкладення, накладною на відправлення АТ Укрпошта та фіксальним чеком (а.с. 56 — 56 зворіт). 
Таким чином, встановивши, що договір оренди землі укладено 02 квітня 2016 року, строком на 7 років, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» своєчасно направило орендодавцю лист-повідомлення про намір поновити договір, однак ОСОБА_1 у встановлений законом строк в межах одного місяця після закінчення строку дії договору 08 травня 2025 року, повідомив про небажання продовжувати орендні правовідносини, а також зважаючи на відсутність погодженої сторонами додаткової угоди про поновлення договору на тих самих умовах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право відповідача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.
Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин підлягала застосуванню стаття 33 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент звернення до суду, є безпідставними. Оскільки спірний договір оренди земельної ділянки приватної власності укладений 02 квітня 2016 року, а зміни до нього внесені до набрання чинності Законом України № 340-IX, поновлення такого договору відповідно до розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» здійснюється за правилами, чинними на момент його укладення. Тому суд першої інстанції обґрунтовано застосував до спірних правовідносин саме попередню редакцію статті 33 цього Закону. 
Не заслуговують також на увагу доводи апеляційної скарги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про те, що подані відповідачем листи не відповідають вимогам, встановленим ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки не містять обґрунтованих заперечень щодо запропонованих умов, а тому не можуть вважатися належними та обґрунтованими доказами відмови від поновлення договору, з огляду на те, що відповідно до частин першої – п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права орендаря можлива лише за умови дотримання встановленої законом процедури та наявності волевиявлення сторін на продовження орендних правовідносин.
Відсутність у орендодавця наміру поновлювати договір оренди землі виключає можливість покладення на нього обов`язку погоджувати нові умови договору чи досягати з орендарем домовленості щодо його поновлення.
Крім того, чинне законодавство не покладає на орендодавця обов`язку мотивувати своє рішення про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки приватної власності.
При, цьому положення статті 33 Закону України «Про оренду землі» не встановлюють спеціальної форми чи вичерпного змісту заперечення на поновлення договору оренди землі, а тому вирішальним є саме наявність однозначного волевиявлення власника земельної ділянки щодо відмови у поновленні договору, а не назва документа чи ступінь деталізації наведених у ньому мотивів. 
Оскільки орендодавець відмовився поновлювати договір оренди землі, суд першої інстанції правильно констатував відсутність за таких обставин справи порушення переважного права орендаря, адже переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження ним на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо.
Також безпідставними є доводи апеляційної скарги, про недобросовісність поведінки ОСОБА_1 , у зв`язку із укладенням 12 квітня 2025 року договору оренди земельної ділянки з ПАП «Агропродсервіс». Переважне право орендаря не є абсолютним і не може підміняти собою право власника земельної ділянки на вільне розпорядження нею після припинення попередніх орендних правовідносин. Оскільки право оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія» припинилося 11 квітня 2025 року, а підстав для його поновлення не встановлено, укладення наступного дня нового договору оренди із ПАП «Агропродсервіс» не свідчить про недобросовісну поведінку ОСОБА_1 та порушення прав позивача.
При цьому, колегія суддів враховує, що право оренди ПАП «Агропродсервіс» виникло на підставі договору оренди від 12 квітня 2025 року та його державної реєстрації 03 червня 2025 року, тобто після припинення попереднього зареєстрованого права оренди ТОВ «Західна агровиробнича компанія».
Доводи про те, що умови нового договору оренди є менш вигідними для орендодавця, також не дають підстав для скасування рішення суду. Для вирішення цього спору визначальним є не порівняння умов нового договору, а відсутність передбачених законом підстав для поновлення договору оренди з позивачем та відсутність волі орендодавця на продовження таких правовідносин.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія», інтереси якого представляє Приходько Ігор Степанович, залишити без задоволення.
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст судового рішення виготовлено 06 травня 2026 року.

Головуюча:         Н.М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома