БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ

03.04.2026 
Справа № 497/2098/25 
Провадження № 2/497/291/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне

03.04.2026 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Георгієва А.В., розглянувши без участі сторін заочно в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем за одною адресою станом на день смерті спадкодавця, третя особа - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
20.08.2025 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просила визнати ОСОБА_2 таким, що не проживав з 2015р. разом зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця, а саме, – з його батьком ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , – за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після чого відкрилася спадщина, яка складається з його частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташовані на АДРЕСА_1 , та іншого майна. Вона, позивач, - як дружина померлого, прийняла спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті чоловіка шляхом проживання за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті та шляхом подання у встановлений строк заяви до нотаріального органу про прийняття спадщини, однак, на момент смерті її чоловіка ОСОБА_4 , разом з ним у вищевказаному будинку був зареєстрований ще їх син ОСОБА_2 , який фактично не проживає за зазначеною адресою з 2015р., оскільки виїхав до РФ, набув там громадянства РФ і проживає та працює там й станом на теперішній час. Встановлення цього юридичного факту позивачу необхідно для вирішення питання про прийняття спадщини після смерті чоловіка, тому вона змушена звернутися до суду.
У судове засідання позивачка не прибула, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутністю, представник відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області та відповідач ОСОБА_2 надіслали суду заяви, що вимоги позову визнають, просять розглянути справу без їх участі.
Третя особа на боці позивача, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_3 - також до суду не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутністю. 
Судом обґрунтовано ухвалено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку.
Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги – підлягають задоволенню, за наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини:
- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , вид.03.04.2025р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), а/з№180, а.с.13);
- згідно свідоцтва про шлюб (серії НОМЕР_2 від 17.10.1982р., а/з№9 а.с.14) позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_4 є чоловіком та дружиною;
- згідно свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 (серії НОМЕР_3 , вид. 06.04.1984р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №20) та третої особи ОСОБА_3 (серії НОМЕР_4 вид.24.11.1986р. Василівською сільською радою Болградського району Одеської області, а/з №85) їх батьком є спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.15-16);
- з акту опитування свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1  від 24.07.2025р., що завірений секретарем Василівської сільської ради за р.№80,81 (а.с.19), вбачається, що відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , - є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , протягом більше десяти років - з 2015року за місцем реєстрації не проживає; свідки це підтверджують - що ОСОБА_2 й по теперішній час в селі Василівка не проживає - у будинку його батьків за місцем реєстрації - на АДРЕСА_1 , у т.ч. - не проживав й на момент смерті його батька ОСОБА_4 не проживав, навіть не брав участі у похованні батька (а.с.19);
- довідками Василівської сільської ради Болградського району від 25.07.2054р. за №449, №451 та №450 підтверджується, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - постійно проживав і був зареєстрований у  АДРЕСА_1 , з ним разом за цією ж адресою були зареєстровані: його дружина - позивачка ОСОБА_1 та сини: відповідач ОСОБА_2 та тетя особа ОСОБА_3 (а.с.21-23);
- з копії спадкової справи щодо майна спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що його спадкоємцем за законом є його дружина - позивачка ОСОБА_1 (а.с.37), інший спадкоємець - його син ОСОБА_3 - відмовився від прийняття спадщини за законом на користь матері - дружини померлого - позивачки ОСОБА_1 (а.с.38); 
- відповідно до заяви представника відповідача – Василівської сільської ради Болградського району Одеської області – відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі.
Згідно ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч1ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.1ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а, ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. – у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20), а також - Постанова ОП КЦС ВС від 04.11.2024 за №504/3606/14-ц, а також Постанови КЦС ВС у справі №204/10522/20 та у спр. № 624/93/25 від 25.02.2026р.
Положеннями ч.ч.1,6ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" – місце проживання – це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування – це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.
Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного.
Відповідач ОСОБА_2 , таким чином, не проживаючи разом з вищевказаними спадкодавцем - його батьком - станом на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України – 6-ти місяців, - не може вважатися таким, що прийняв спадщину після свого батька шляхом проживання з ним.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.1,2,12,13,76-84,89,95,247ч.2,258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, 1,6, 29,1168,1216-1218,1223,1261,1268-1270,1296 ЦК України, суд

ухвалив: 
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала за одною адресою зі спадкодавцем на момент смерті, третя особа ОСОБА_3 . 
Встановити наступний юридичний факт та визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживав з 2015р. за адресою: АДРЕСА_1 , у тому числі - не проживав за цією адресою разом з його батьком - спадкодавцем ОСОБА_4 , станом на день смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів  з дня виготовлення його повного тексту, а відповідачем - в той же строк після отримання ухвали за результатами розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, після чого рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 03.04.2026 року. 

Суддя А.В. Кравцова