Дата документу 26.05.2026 Справа № 336/13519/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/13519/23  Головуючий у І інстанції: Зарютін П. В.
Провадження № 22-ц/807/905/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
Провадження № 22-ц/807/905/26-2
Провадження № 22-ц/807/905/26-3 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
26 травня 2026 року  м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
Головуючого Полякова О.З.,
суддів Гончар М.С.,
Кухаря С.В.,
секретар Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами  ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року про залучення правонаступників, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в роз`ясненні ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року та на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа – Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Туріченко Оксана Миколаївна, про визнання договору частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, визначення порядку користування квартирою, вселення в квартиру,

У С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа – Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Туріченко Оксана Миколаївна, про визнання договору частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, визначення порядку користування квартирою, вселення в квартиру, в якому просила суд:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 28.07.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., за реєстровим № 625, в частині частки, що належала ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на частку квартири АДРЕСА_1 ;
- усунути перешкоди у користуванні частки квартири АДРЕСА_1 , визначивши порядок користування вказаною квартирою, за яким жилу кімнату № НОМЕР_1 , площею 13 м2, виділити в користування ОСОБА_2 , жилу кімнату № НОМЕР_2 , площею 17,3 м2, виділити в користування ОСОБА_1 , коридор – 1, кухню – 4, туалет – 2, ванну – 3, комору – НОМЕР_3 залишити у спільному користуванні власників;
- вселити ОСОБА_2 в кімнату № НОМЕР_1 квартири АДРЕСА_1 ;
- зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні виділеною кімнатою та іншими спільними приміщеннями у квартирі.
Разом із позовною заявою ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.
Ухвалою від 27 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. 
Наклав арешт на частку квартири АДРЕСА_1 , що зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_3 28.07.2017 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., за реєстровим № 625.
Ухвалою від 05 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя зупинив провадження у справі до залучення у справі правонаступника позивача.
Протокольною ухвалою від 12 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя залучив до участі у справі правонаступників позивача – ОСОБА_2 : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
У січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з двома заявами:
1) про роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року.
В обґрунтування заяви зазначено, що правонаступництво у спадковій справі має вирішуватися виключно процесуальним шляхом, через ухвалу суду, що є обов`язковою та підлягає виконанню, бо спадкові відносини (перехід прав та обов`язків) є предметом судового розгляду, а процес заміни сторін у матеріальному праві вимагає процесуальної фіксації через відповідну процесуальну дію суду, як це передбачено ст. ЦПК України. Заява про процесуальне правонаступництво подається до суду (нотаріусом, який веде спадкову справу, або безпосередньо стороною/правонаступником), суд розглядає цю заяву та постановляє ухвалу про залучення правонаступника до справи, яка є частиною матеріалів справи та обов`язковою для виконання, оскільки таким чином фіксується новий склад учасників. Отже, процесуальний спосіб та форма є єдиним законним та обов`язковим шляхом визнання правонаступництва в цивільній (спадковій) справі. 
Будь-хто з правонаступників померлої у передбачений спосіб та у формі до суду не зверталися.
За обставин, що невідомі позивачу, суд у протокольній формі вирішив процесуальне питання щодо вступу до участі у справі правонаступників померлої ОСОБА_2 . Але зміст протокольних ухвал (у разі їх існування) ускладнює (унеможливлює) для відповідача ОСОБА_1 розуміння їх змісту та даних осіб правонаступників, на адреси яких слід надсилати поштову кореспонденцію.
Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд роз`яснити зміст та реквізити протокольної ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя в частині підстав та кола правонаступників, залучених судом до участі в розгляді справи після смерті первісного позивача ОСОБА_2 .
2) про скасування заходів забезпечення позову.
В обґрунтування заяви зазначено, що будинок АДРЕСА_2 неодноразово зазнавав пошкоджень внаслідок обстрілів: є постраждалі, загиблі, істотно пошкоджені елементи будинку. ОСОБА_1 вказувала, що вона, діючи індивідуально, але фактично в інтересах усіх потенційних співмешканців була вимушена звернутися у передбачений законом спосіб до держави за допомогою на відновлення вікон, дверей та інших елементів квартири, неодноразово пошкодженої внаслідок ракетних обстрілів. Але під час розгляду її звернень за компенсацією, відповідні представники органів місцевого самоврядування надали їй роз`яснення про неможливість надання матеріальної допомоги з посиланням на наявність накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. У зв`язку з виникненням такої ситуації, за твердженням відповідача, існує загроза істотного знецінення або знищення спадкового майна, адже може статися таке, що внаслідок знищення квартири нікому та нікуди буде вселятися та користуватися житлом.
Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд скасувати застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року заходи забезпечення позову.
Ухвалою від 13 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 12 серпня 2025 року.
Ухвалою від 13 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя відмовив в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.
Не погоджуючись із вищезазначеними ухвалами суду,  ОСОБА_1 подала апеляційні скарги, в яких, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати: 
- ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року про залучення правонаступників, 
- ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в роз`ясненні ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року 
та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;
- ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви.
В обґрунтування апеляційної скарги, повторюючи доводи своїх первісних заяв,  ОСОБА_1 серед іншого зазначає, що ОСОБА_2 звернулася до суду з шістьма неефективними позовними вимогами. Протокольна ухвала Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року не оформлена письмовим документом, що порушує норми ЦПК України, адже це процесуальне рішення, яке впливає на права осіб, тому воно має бути викладене окремим документом, підписаним суддею. Відповідно до норм ЦПК України, ухвала про заміну сторони підлягає обов`язковому письмовому оформленню. Письмова форма необхідна для забезпечення права на її оскарження окремо від рішення суду, якщо правонаступництво є спірним. 
Крім того,  ОСОБА_1 стверджує, щозміст ухвали від 12 серпня 2025 року не відповідає технічному запису судового засідання, оскільки правонаступниками позивача були залучені тільки дві особи: ОСОБА_5 (чоловік померлої) та ОСОБА_8 (онук померлої). У залученні ОСОБА_7 суд відмовив, а питання щодо залучення ОСОБА_9 (сина померлої) залишилося невирішеним. 
Протокольна ухвала від 12 серпня 2025 року та ухвала про відмову в її роз`ясненні від 13 січня 2026 року є взаємопов`язаними процесуальними актами, тому, на думку  ОСОБА_1 , вони обидві підлягають скасуванню.
Також за твердженням заявниці, арешт пошкодженого обстрілами майна створює суттєві юридичні та технічні перешкоди для отримання компенсації за програмою «Є Відновлення». Хоча арешт не скасовує права на компенсацію, він блокує проведення реєстраційних дій та фіксацію змін, що може зупинити процес виплат. Наявність обтяження блокує можливість комісії місцевої влади затвердити акт обстеження та призначення виплати.
Відзивів на апеляційні скарги не надходило.
У судовому засіданні представник  ОСОБА_3 – адвокат Уткін О.Є. не заперечував проти задоволення апеляційних скарг.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.
Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувані ухвали суду в цілому відповідають.
Постановляючи ухвалу про залучення правонаступників позивача від 12 серпня 2025 року та залучивши до участі у справі правонаступників позивача – ОСОБА_2 : ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що вони є спадкоємцями позивача – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Колегія судді погоджується з таким висновком з огляду на таке.
Суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи, що  ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 2 а.с. 4)
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом ЗМНО Мельник О.Г., 03 лютого 2025 року, спадкоємцями майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її чоловік – ОСОБА_5 , її онук – ОСОБА_6 та онука – ОСОБА_7 , батько яких ОСОБА_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 2 а.с. 2-97).
Зі спадкової справи встановлено, що ОСОБА_9 відмовився від спадщини, що залишилася після смерті його матері на користь її чоловіка – ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 58-60)
Відповідно до ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини після смерті  ОСОБА_2 у цій справі допускають правонаступництво, оскільки є майновими та стосуються майна, яке може бути об`єктом спадкування.
Таким чином, суд першої інстанції належно дослідивши матеріали спадкової справи, встановивши, що  ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є спадкоємцями позивача – ОСОБА_2 , дійшов правильного висновку про необхідність їхзалучення до участі у справі як її правонаступників.
Доводи апеляційної скарги про відмову в залученні до участі у справі ОСОБА_7 є неспроможними, оскільки не відповідають дійсності, спростовуються матеріалами справи, зокрема, і технічним звукозаписом судового засідання від 12 серпня 2026 року (т. 4 а.с 126). Так само як і доводи про невирішене питання щодо правонаступництва сина померлої – ОСОБА_9 , який відмовився від спадщини.
Твердження ОСОБА_1 про обов`язковість оформлення ухвали окремим письмовим документом колегія суддів також не приймає з огляду на таке.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є, серед іншого, ухвали.
Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал (частина друга статті 258 ЦПК України).
Відповідно до частин четвертої, п`ятої та восьмої статті 259 ЦПК України, для постановлення ухвал, що оформлюються окремим документом, суд оголошує перерву.
Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, без оформлення окремого документа, зазначаються у протоколі судового засідання. Суд може оформити такі ухвали окремим документом після закінчення судового засідання.
Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.
Отже, постановлення судом першої інстанції ухвали про заміну сторони правонаступником без оформлення окремого документа, зазначена у протоколі судового засідання, не змінює природи такого судового рішення, адже воно є процесуальним документом і на його підставі здійснюється процесуальне правонаступництво у справі, тому доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не заслуговують на увагу.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.
Отже, роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків у ньому, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
Таким чином, роз`яснення судового рішення може бути зумовлене його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, що викликають суперечності щодо його розуміння та під час його виконання.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.
Зі змісту статті 271 ЦПК України можна дійти висновку, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, що підлягають виконанню.
Колегія суддів зауважує, що ухвала суду першої інстанції про залучення правонаступника, про роз`яснення якої просила ОСОБА_1 , не є судовим рішенням, що підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України, її зміст зазначений у протоколі судового засідання, вона не допускає кількох варіантів тлумачення, ця ухвала є достатньо чіткою і зрозумілою, тому, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для роз`яснення ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.
Отже, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Порядок та підстави для скасування заходів забезпечення позову визначені у статті 158 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування. В той же час помилковість, незаконність чи безпідставність з точки зору учасника процесу застосування заходів забезпечення позову не є такими обставинами в розумінні передбаченої процесуальним законом процедури скасування забезпечення позову, а лише можуть слугувати підставою для оскарження судового рішення до суду вищої інстанції, для чого чинним законом передбачена процедура апеляційного та касаційного оскарження судового рішення.
Вжиті судом заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування. 
Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно врахував, що до участі у справі залучені правонаступники первісного позивача ОСОБА_2 – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які 08 січня 2026 року подали суду заяву про уточнення позову в частині визнання права власності в порядку спадкування на частину квартири, що є предметом спору у цій справі, у зв`язку з чим, підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні, оскільки, з огляду на зміст позовних вимог, відсутність арешту спірного майна може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду в цій справі. Тобто, спір у справі не вирішений, і підстави для застосування заходів забезпечення позову на час розгляду цієї заяви не відпали і зберігають свою актуальність.
Доводи апеляційної скарги про невизначеність частки квартири, на яку накладено арешт, є неспроможними і спростовуються змістом самої ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 грудня 2023 року, відповідно до якої суд задовольнив заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , третя особа – Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., про визнання договору частково недійсним, визнання права власності в порядку спадкування, визначення порядку користування квартирою, вселення в квартиру та наклав арешт на частку квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між нею та ОСОБА_3 28.07.2017 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М., реєстровим № 625.
Твердження   ОСОБА_1 про неможливість отримання компенсації за знищене майно колегія суддів не приймає, оскільки обтяження на половину квартири, не позбавляє її права отримати таку компенсацію на частку квартири, спір про яку не йдеться в цій справі. Натомість зняття арешту зі спірної половини квартири може призвести до порушення майнових прав позивачів, зокрема й на отримання відповідної компенсації, у разі ухвалення судового рішення на їх користь.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову у цій справі, оскільки скасування заходів забезпечення позову до розгляду цієї справи по суті та ухвалення судом відповідного рішення, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам заявниці щодо підстав для скасування заходів забезпечення позову, не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову у цьому спорі спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
При цьому, предметом розгляду в цій справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, що підлягають встановленню.
Скасування заходів забезпечення позову пов`язане не з правомірністю їх вжиття, а з результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі (частини сьома-десята статті 158 ЦПК України).
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи заяви  ОСОБА_1 суд першої інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваних ухвал, висновки суду є правильними, у зв`язку з чим, апеляційні скарги  ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року про залучення правонаступників, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в роз`ясненні ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

УХВАЛИЛА :
Апеляційні скарги  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року про залучення правонаступників, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в роз`ясненні ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 серпня 2025 року та ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 січня 2026 року про відмову в задоволені клопотання про скасування заходів забезпечення позову – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 05 червня 2026 року.

Головуючий

Судді