ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

05 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/754/25
Головуючий у першій інстанції – Супрун О. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/27/26

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого-судді: Скрипки А.А.
суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л. 
секретар: Зеляк Ю.Г. 

сторони:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Супруна О.П. від 26 березня 2025 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.06.2017 року у розмірі 62 655 грн. 27 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 62 655 грн. 27 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 звернувся до позивача, при цьому, підписав анкету-заяву №б/н від 29.06.2017 року та приєднався до ”Умов та Правил надання банківських послуг”, саме в тій редакції, що діяла на момент підписання анкети-заяви та викладена на відповідному банківському сайті. При цьому, відповідачу було відкрито кредитний рахунок, встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 61 000 грн., зазначеному у довідці про зміну умов кредитування. Для користування кредитним картковим рахунком, відповідач отримав кредитну картку та у подальшому користувався нею. Позивач вказував, що в подальшому відбулась зміна відсоткової ставки на 40,8 річних. Також, 11.05.2021 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту з усіма умовами кредитування, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, отримано нову кредитну картку. Доводи позовної заяви зазначають, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість за тілом кредиту в сумі 62 655 грн. 27 коп. Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просив стягнути на свою користь із відповідача, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422 грн. 40 коп. 

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2025 року позов Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором № б/н у розмірі - 22 253 грн. 02 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” 859 грн. 95 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк ”ПриватБанк” просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у вказаній частині у повному обсязі, в іншій частині - заочне рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року - залишити без змін. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, у оскаржуваній частині, ухвалено судом першої інстанції без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів у справі, а також із порушенням норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги АТ КБ ”ПриватБанк” зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, дійшов помилкового висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами, які банк нарахував за період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року становить - 40 402 грн. 25 коп. При цьому, у заочному рішенні суду першої інстанції від 26.03.2025 року не вказано, які саме дані з розрахунку заборгованості використав суд для обрахунку загальної суми нарахованих відсотків за вказаний вище період. При цьому, згідно розрахунків заборгованості (а.с.25-36), розмір заборгованості за нарахованими відсотками за період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року, становить - 19 824 грн. 14 коп., а не 40 402 грн. 25 коп., як визначив суд першої інстанції.

В частині задоволення вимог заявленого позову, заочне рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, апелянтом не оскаржується. 

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року у оскаржуваній АТ КБ ”ПриватБанк” частині, тобто, в частині відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог АТ КБ ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.03.2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення учасників справи. 

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк”, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ”Приват Банку” № б/н від 29.06.2017 (а.с.58), та приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг у тій редакції, що діяли на дату підписання, та розміщені на сайті банку: https://privatbank.ua/terms. При укладенні договору сторони керувалися частиною першою статті 634 Цивільного кодексу України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № НОМЕР_1 , на яку було встановлено початковий кредитний ліміт - 700 грн., та який у подальшому збільшився до 61 000 грн., що підтверджується довідками від 19.12.2024 року № 0000004017565944 та № 0000004017570619 (а.с.57; 57,зворот).

Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 05/21, тип - ”Універсальна GOLD” (а.с.57).

Відповідач після отримання картки, за умовами укладеного із банком договору, здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти, частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджуються, зокрема, розрахунком заборгованості, випискою по рахункам відповідача (а.с.25-36, 37-56).

У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних, оскільки 11.05.2021 року відповідачем було підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії - 08/24, тип - ”Універсальна GOLD”, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком (а.с.57,59-68). Починаючи з 11.05.2021 року, відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме, згідно з пунктом 1.3, у розмірі - 40,8 %.

Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноручно на планшеті, у відповідності до вимог Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 ”Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України” (а.с.59-68).

Крім того, 11.05.2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено всі істотні умови кредитування (а.с.69-72).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, у відповідача наявна заборгованість за договором б/н від 29.06.2017 року в сумі - 62 655 грн. 27 коп., як заборгованість за тілом кредиту (а.с.25-36).

Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, частково задовольняючи вимоги заявленого АТ КБ ”ПриватБанк” до ОСОБА_1 позову про стягнення заборгованості, суд першої інстанції, з урахуванням правової позиції, сформульованої Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, констатував, що як вбачається із наданого банком розрахунку, вказана заборгованість складається крім тіла, із нарахованих банком відсотків за користування кредитом, при цьому, доказів про узгодження умов надання коштів позивач не надав. У заяві № б/н від 29.06.2017 року процентна ставка не зазначена. При цьому, матеріали справи містять заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, а також паспорт споживчого кредиту від 11.05.2021 року, які підписані відповідачем та містять інформацію щодо встановлення процентної ставки у розмірі - 40,8 %. Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки заявою про приєднання до умов та правил надання послуг та паспортом споживчого кредиту від 11.05.2021 року. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень законності нарахування відповідачу відсотків за кредитним договором від 29.06.2017 року № б/н, а також тієї обставини, що вказана заява на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, суд першої інстанції дійшов висновку, що надана банком заява № б/н від 29.06.2017 року не може розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджує вказані обставини. За даних обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем процентів у період з 29.06.2017 року до 11.05.2021 року. Суд першої інстанції встановив, що, як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 29.06.2017 року, позивачем було нараховано, а відповідачем було сплачено у період з 29.06.2017 року до 11.05.2021 року відсотки за кредитним договором на загальну суму - 40 402 грн. 25 коп. Враховуючи встановлену судом неправомірність нарахування відсотків у період з 29.06.2017 року по 11.05.2021 року за кредитним договором від 29.06.2017 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що сплачені відповідачем відсотки за користування кредитними коштами у вказаний період, які за розрахунком суду першої інстанції складають - 40 402 грн. 25 коп., підлягають зарахуванню в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню - в сумі 22 253 грн. 02 коп. (62 655 грн. 27 коп. - 40 402 грн. 25 коп.). Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь відповідача судові витрати по оплаті судового збору, пропорційно задоволеним позовним вимогам - 35,5 %, у розмірі - 859 грн. 95 коп.

Переглядаючи заочне рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи частково знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок заочного рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, в частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 29.06.2017 року, ухвалено судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи, без належної оцінки доказів по справі.

В доводах апеляційної скарги АТ КБ ”ПриватБанк” зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, дійшов помилкового висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами, які банк нарахував за період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року становить - 40 402 грн. 25 коп. При цьому, у заочному рішенні суду першої інстанції від 26.03.2025 року не вказано, які саме дані з розрахунку заборгованості використав суд для обрахунку загальної суми нарахованих відсотків за вказаний вище період. При цьому, згідно розрахунків заборгованості (а.с.25-36), розмір заборгованості за нарахованими відсотками за період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року, становить - 19 824 грн. 14 коп., а не 40 402 грн. 25 коп., як визначив суд першої інстанції.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1, ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частини 1, 2 статті 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Пред`являючи позовні вимоги про погашення кредиту, позивач просив стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.06.2017 року у розмірі 62 655 грн. 27 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 62 655 грн. 27 коп. Разом з тим, як зазначив суд першої інстанції, як вбачається із наданого банком розрахунку, вказана заборгованість складається крім тіла, із нарахованих банком відсотків за користування кредитом, але при цьому, доказів про узгодження умов надання коштів, позивач не надав.

Судом встановлено, що у заяві № б/н від 29.06.2017 (а.с.58), процентна ставка не зазначена. Матеріали справи містять заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, а також паспорт споживчого кредиту від 11.05.2021 року, які підписані відповідачем та містять інформацію щодо встановлення процентної ставки у розмірі 40,8% (а.с.59-72). Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що розмір відсотків за користування кредитом встановлено тільки заявою про приєднання до умов та правил надання послуг та паспортом споживчого кредиту від 11.05.2021 року. При цьому, матеріали справи не містять в собі підтверджень законності нарахування відповідачу відсотків за кредитним договором від 29.06.2017 № б/н, а також відповідних підтверджень, що вказана заява, на момент отримання відповідачем кредитних коштів, взагалі містила умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. За наведених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність у заяві домовленості сторін про сплату процентів за несвоєчасне погашення кредиту, надана банком заява № б/н від 29.06.2017 року, не може розцінюватися, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджує вказані обставини.
Відповідач підписав лише заяву позичальника від 29.06.2017 року № б/н, яка не містить в собі вказівки на встановлення відсоткової ставки та її розміру. Крім того, відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, а також паспорт споживчого кредиту від 11.05.2021 року, які містять інформацію щодо встановлення відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що нарахування відсотків на підставі заяви від 29.06.2017 року № б/н, є неправомірним, оскільки ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору.

Наведене вище узгоджується із правовою позицією, сформульованою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року в справі №342/180/17, яка, в силу приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, підлягає врахуванню судами при застосуванні вказаних норм права.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 673/69/16-ц, провадження № 61-15530св19 зазначено, що: ’’... суд і сам не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. Незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові.”

Здійснюючи власний розрахунок суми заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 29.06.2017 року, суд першої інстанції встановив, що, як вбачається із наданих позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н від 29.06.2017 року, позивачем нараховано та сплачено відповідачем у період з 29.06.2017 року до 11.05.2021 року відсотки за кредитним договором на загальну суму 40 402,25 грн. (а.с.25-36). Судом першої інстанції зазначено у заочному рішенні від 26.03.2025 року, що враховуючи встановлену судом неправомірність нарахування відсотків у період з 29.06.2017 року по 11.05.2021 року за кредитним договором від 29.06.2017 року, сплачені відповідачем відсотки за користування кредитними коштами у вказаний період на загальну суму 40 402,25 грн., підлягають зарахуванню в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, в сумі 22 253,02 грн.: (62 655,27 грн. - 40 402,25 грн).

Разом з тим, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок заборгованості, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що судом першої інстанції було помилково розраховано суму сплачених відповідачем відсотків за період з 29.06.2017 року по 11.05.2021 року, у розмірі 40 402 грн. 25 коп. Натомість, дослідивши надані позивачем розрахунки заборгованості, апеляційним судом встановлено, що нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розрахунках заборгованості, відображено в стовпчиках ”Сальдо за нарахованими відсотками”, а саме, 11-й стовпчик зліва в розрахунку заборгованості, станом на 31.08.2019 року та 15-й стовпчик зліва в розрахунку заборгованості, станом на 17.12.2024 року. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідача, станом на 31.08.2019 року, за хронологічний період з 29.06.2017 року по 31.08.2019 року було нараховано відсотків за користування кредитними коштами в загальній сумі - 1 836 грн. 89 коп. А згідно розрахунку заборгованості відповідача, станом на 17.12.2024 року, за хронологічний період з 01.09.2019 року по 10.05.2021 року, було нараховано відсотків за користування кредитними коштами в загальній сумі - 17 987 грн. 25 коп. Отже, згідно розрахунків заборгованості (а.с.25-36), розмір заборгованості за нарахованими відсотками за хронологічний період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року становить - 19 824 грн. 14 коп., а не 40 402 грн. 25 коп., як визначив суд першої інстанції, які підлягають зарахуванню в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту. За даних обставин, позов Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” підлягає частковому задоволенню, в сумі 42 831 грн. 13 коп., виходячи із розрахунку: 62 655 грн. 27 коп. - 19 824 грн. 14 коп. = 42 831 грн. 13 коп.

Враховуючи викладене вище, в ході апеляційного розгляду даної цивільної справи, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, дійшов помилкового висновку, що розмір відсотків за користування кредитними коштами, які банк нарахував за хронологічний період з 29.06.2017 року по 10.05.2021 року, становить 40 402 грн. 25 коп.

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, про необхідність зміни заочного рішення суду першої інстанції від 26.03.2025 року, то згідно приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги, та часткового задоволення вимог заявленого позову - на 68%, сума відшкодування судового збору за подання позовної заяви, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає - 1 647 грн. 23 коп., виходячи із розрахунку: 2 422 грн. 40 коп. х 68% = 1 647 грн. 40 коп. 

Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу АТ КБ ”Приват Банк” - необхідно задовольнити частково. При цьому, заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2025 року, необхідно змінити, виклавши другий, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

”Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором від 29.06.2017 року № б/н у розмірі 42 831 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 13 коп. ’’.

’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” 1 647 (одну тисячу шістсот сорок сім) грн. 23 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору. ”

В іншій частині заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2025 року, необхідно залишити без змін.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

З урахуванням часткового задоволення вимог апеляційної скарги, а саме, 51 % від оспорюваної суми, апеляційний суд, відповідно до приписів ч.1, ч.13 статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ КБ ”ПриватБанк” 1 853 грн. 14 коп., в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.135, зворот) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 

Керуючись статтями: 137, 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” - задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2025 року, змінити, виклавши другий, четвертий абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

”Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” заборгованість за кредитним договором від 29.06.2017 року № б/н у розмірі 42 831 (сорок дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 13 коп.’’

’’Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” 1 647 (одну тисячу шістсот сорок сім) грн. 23 коп., у відшкодування витрат по сплаті судового збору. ”

В іншій частині заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.03.2025 року, залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ”ПриватБанк” 1 853 грн. (одну тисячу вісімсот п`ятдесят три) грн. 14 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 

Дата складення повної постанови - 05.06.2026 року. 

Головуючий: Судді: