МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
вул. Димитрія Ростовського, 35, селище Макарів, Бучанський район, Київська область, 08001, тел. (063)069-85-65, e-mail inbox@mk.ko.court.gov.ua

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2026 р. Справа № 370/567/25 
Провадження № 2-др/370/9/26

Макарівський районний суд Київської області у складі
головуючої судді Сініциної О.С., 
із секретарем судового засідання Прохоровою А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Макарові Київської області заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

у с т а н о в и в:

Макарівський районний суд Київської області рішенням від 24 квітня 2026 року відмовив у задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Задовольнив позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 389,03 грн.
Представник відповідача, адвокат Березюк Л.В. 30 квітня 2026 року через систему «Електронний суд» звернулась із заявами щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення, понесених судових витрат на правничу допомогу з СТОВ «Зоря» на користь ОСОБА_2  у розмірі 44 700 грн та з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  у розмірі 24 000 грн.
Від представника позивача, адвоката Ополонець І.В. 21 травня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відмову у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з СТОВ «Зоря» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 44 700 грн у повному обсязі або істотно зменшити їх розмір, виключивши витрати за послуги, які фактично не надавалися, технічні дії, дублювання послуг відсутність необхідності у поданні документів та безпідставно заявленого «гонорару успіху».
Представник позивача зазначила, що вимога представника відповідача про стягнення 
5 000 грн «як винагороду адвоката за відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «гонорар успіху» суперечить фактичним обставинам справи та резолютивній частині рішення суду від 24 квітня 2026 року, оскільки суд не відмовив у задоволенні позову третьої особи, а тому умови для виплати «гонорару успіху» немає. 
Крім того, матеріалами справи та протоколами судових засідань підтверджується, що у справі фактично відбулося лише сім судових засідань, а не дев`ять як зазначає адвокат 
Березюк Л.В. 
Щодо стягнення 1 200 грн витрат за подання до системи «Електронний суд» документів, це технічна дія, яка не потребує спеціальних професійних навичок адвоката та не є правничою допомогою у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Послуга у розмірі 2 000 грн за вивчення документів та нормативного регулювання з одночасним стягненням 8 500 грн за складання відзиву та заперечення є штучним підробленням єдиної послуги, оскільки підготовка процесуального документа включає аналіз законодавства та матеріалів справи. 
Зважаючи на викладене, представник позивача не погоджується із заявленим розміром витрат на правничу допомогу, вважає заяву безпідставною та необґрунтованою, а заявлені витрати – завищеними та такими, що не підлягають стягненню.
Зі свого боку, третя особа на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета споруОСОБА_1 11 травня 2026 року звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання доказів про витрати на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на його користь судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 63 808 грн, оскільки Макарівський районний суд Київської області рішенням від 24 квітня 2026 року задовольнив його позовні вимоги у повному обсязі.
Під час судового засідання 30 березня 2026 року до закінчення судових дебатів представник третьої особи, адвокат Циганенко О.М. заявила, що після ухвалення судом рішення буде поданий розрахунок витрат на професійну правничу допомогу.
Від представника відповідача, адвоката Березюк Л.В. 22 травня 2026 року через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , обґрунтовуючи тим, що третя особа не подала попереднього (орієнтовного) розрахунку розміру судових витрат ні із заявою про залучення третьої особи на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору поданою ОСОБА_3 , ні з відповіддю на відзив, поданою 
ОСОБА_4 . 
Крім того, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 
63 808 грн є завищеною, оскільки істотно перевищує попередньо визначений позивачем розмір витрат, які підлягають відшкодуванню. 
Витрати на професійну правничу допомогу є завищеними та неспівмірними з фактичним обсягом роботи, виконаної ОСОБА_3 .
Так, розрахунок суми позову та штрафних санкцій у розмірі 1 000 грн; вартість підготовки заяви про залучення третьої особи у розмірі 6 000 грн; вартість участі у судових засіданням у режимі відеоконференцзв`язку у розмірі 4 000 грн; гонорар успіху у розмірі 15% від задоволеного до стягнення розміру; вартість складання відповіді на відзив основою якої є цитування судової практики без аналізу та спростування зазначених стороною відповідача у відзиві тверджень. 
Крім цього, не зазначено, які саме положення законодавства потребували дослідження для проведення опитування бухгалтера, якого бухгалтера було опитано, так як фізична особа не має бухгалтера, а тому, вчинення вказаних дій та необхідність їх проведення при розгляді цього спору є недоведеною, а огляд квитанції до прибуткового касового ордера у розмірі 3 000 грн є явною завищеною.
У судове засідання, сторони належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання, не з`явилися.
Відповідно до частини четвертої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши заяви про стягнення витрат на надання правничої допомоги, заперечення до них, матеріали справи № 370/657/25, суд дійшов такого висновку.
Згідно із пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною третьою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Статтею 59 Конституції України закріплено право кожного на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 
Частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. 
При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Частинами п`ятою, шостою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З цього приводу, слід зазначити, що надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Приписами процесуального законодавства визначені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 Цивільного процесуального кодексу України.
На підтвердження понесених витрат представник відповідача Поповича Ю.В. надала такі докази:
- Договір про надання правової (правничої) допомоги від 24 березня 2025 року 
№ 24-03/25;
- рахунок № 24-04/26 від 24 квітня 2026 року, відповідно до якого: вивчення та аналіз позовної заяви з додатками – 1 000 грн; вивчення переліку документів, необхідних для долучення до відзиву – 1 000 грн; складання відзиву 5 500 грн; завантаження відзиву та додатків до нього у систему «Електронний суд» – 500 грн; вивчення відповіді на відзив з додатками – 
1 000 грн; складання заперечення – 3 000 грн; складання та завантаження до системи «Електронний суд» клопотання про долучення постановим Київського апеляційного суду 
від 17 грудня 2025 року – 700 грн; підготовка до розгляду справи та представництво інтересів у суді у дев`яти судових засіданнях – 27 000 грн; винагорода адвоката за відмову в задоволенні позовних вимого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 5 000 грн. Всього – 44 700 грн;
- детальний опис наданих послуг адвокатом у межах справи № 370/567/25;
- Акт № 24-04/26 від 24 квітня 2026 року приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 24 березня 2025 року № 24-03/25.
Водночас, представник позивача просила значно зменшити розмір витрати, зокрема, щодо стягнення 5 000 грн, як винагороди адвоката за відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «гонорар успіху», що суперечить фактичним обставинам справи та резолютивній частині рішення суду від 24 квітня 2026 року. Крім того, протягом розгляду справи всього лише сім судових засідань, а не дев`ять. Завантаження документів у систему «Електронний суд» у розмірі 1 200 грн не потребує спеціальних професійних навичок адвоката та не є правничою допомогою у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Послуга у розмірі 2 000 грн за вивчення документів та нормативного регулювання з одночасним стягненням 8 500 грн за складання відзиву та заперечення є штучним підробленням єдиної послуги, оскільки підготовка процесуального документа включає аналіз законодавства та матеріалів справи.
Ураховуючи викладене, суд погоджується із представником позивача із зазначеними аргументами та звертає увагу, що надання таких послуг як вивчення й аналіз документів у справі, вивчення нормативного регулювання відносин СТОВ «Зоря» та ОСОБА_2 , вивчення відповіді на відзив у справі у розмірі 3 000 грн є складовими складання відзиву та заперечення у справі у розмірі 8 500 грн. Завантаження документів у систему «Електронний суд» не потребують професійних навичок адвоката та не є правничою допомогою. Безпідставною є заявлена винагорода адвоката за відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у розмірі 5 000 грн, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 суд задовольнив у повному обсязі, а тому суд дійшов висновку, що розмір судових витрат на правничу допомогу ОСОБА_2 слід зменшити до 30 500 грн (5 500+1000+3000+24 000 (вісім судових засідань: 15.05.25; 24.07.25; 25.08.25; 26.08.25; 10.12.25; 29.01.26; 30.03.26)=30 500).
Варто зазначити, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача, а у разі відмови в позові - на позивача (пункти 1, 2 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Як було зазначено, Макарівський районний суд Київської області від 24 квітня 2026 року задовольнив позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 55 389 грн, тобто у такому разі, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача ОСОБА_2 , а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 24 000 грн витрати на надання правничої допомоги слід відмовити.
Третя особа  ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу долучив такі докази:
- договір про надання правової допомоги від 23 липня 2025 року № 23/07/25-ЛГ;
- додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги від 23 липня 
2025 року № 23/07/25-ЛГ;
- акт приймання-передачі наданих послуг з надання правової допомоги від 04 травня 2026 року, відповідно до якого вартість послуг складається з: надання первинної консультації – 1 000 грн; вивчення та аналіз документів для подальшого спору – 1 000 грн; розрахунок позову та штрафних санкцій – 1 000 грн; підготовка заяви про вступ у справу в якості третьої особи із самостійними вимогами – 6 000 грн; подання до суду заяви про вступ у справу разом з додатками – 500 грн; представництво клієнта у суді (25.08.2025 та 26.08.2025) – 8 000 грн. Всього – 17 500 грн;
- договір про надання правової допомоги від 20 вересня 2025 року № 20-09, укладений із ОСОБА_4 ;
- акт № 1 від 05 травня 2026 року приймання-передачі наданої професійної правничої допомоги відповідно до якого вартість послуг складається з: вивчення та аналіз всіх матеріалів справи після вступу у справу в якості представника третьої особи із самостійними вимогами – 6 000 грн; дослідження нормативного регулювання відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідження практики Верховного суду, проведення опитування бухгалтера позивача та огляд первинних документів, проведення опитування свідка ОСОБА_5 , визначення стратегії захисту – 3 000 грн; вивчення та аналіз відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву – 1 500 грн; складання відповіді на відзив за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 – 7 000 грн; завантаження в підсистему «Електронний суд» відповіді на відзив – 500 грн; представництво інтересів у суді (10.12.2025, 25.03.2026 до однієї години; 29.01.2026, 30.03.2026 – більше однієї години – 4 000 грн – до години, 6 000 грн – більше години) – 20 000 грн; гонорар успіху 15% від ціни позову – 8 308 грн. Всього – 46 308 грн.
Заперечуючи щодо задоволення заяви ОСОБА_1 , представник відповідача, адвокат Березюк Л.В. зауважила, що третя особа не подала попереднього (орієнтовного) розрахунку розміру судових витратні ні разом із заявою про залучення третьої особи на стороні позивача, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору поданою ОСОБА_3 , ні з відповіддю на відзив, поданою ОСОБА_4 . 
Так, згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Водночас, аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 2 статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другої статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 
2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі № 910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, 
від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19.
Однак, суд погоджується із доводами представника відповідача щодо неспівмірності та розумності судових витрат на правничу допомогу у розмірі 13 500 грн (надання первинної консультації клієнту та визначення правової конструкції – 1 000 грн; вивчення та аналіз документів клієнта для подальшого судового спору – 1 000 грн; здійснення розрахунку суми позову та штрафних санкцій- 1 000 грн; дослідження нормативного регулювання відносин сторін, дослідження практики ВС, проведення опитування бухгалтера позивача та огляду первинних документів, опитування свідка, визначення стратегії захисту – 3 000 грн; вивчення та аналіз відзиву ОСОБА_2 на позовну заяву ОСОБА_1 – 1 500 грн; вивчення та аналіз всіх матеріалів судової справи після вступу у справу у якості представника – 6 000 грн, через фактичне охоплення змістом наданих послуг з підготовки заяви про вступ у справу в якості третьої особи – 6 000 грн; складення відповіді на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 – 7 000 грн. Крім того, послуги із завантаження документів до підсистеми «Електронний суд» у розмірі 1 000 грн не є правничою допомогою та не підлягають стягненню, представництва у суді 25.03.2026 (4 000 грн) не відбувалось через перенесення судового засідання на 30.03.2026.
У частині витрат на оплату послуг адвоката з представництва у суді, суд вважає їх обґрунтованими та доведеними, з урахуванням кількісті судових засідань та узгодженою договором вартістю такої послуги, а також визначений договором «гонорар успіху» 15% від присудженої до стягнення суми, що складає 8 308 грн від 55 389,03 грн.
Оцінивши характер правничої допомоги, зміст виконаних робіт та обсяг наданих послуг з урахуванням заперечень відповідача, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу мають бути зменшенідо 45 308 грн.
Керуючись статтями 133-141, 246, 247, 259, 263, 268, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Заяву представника ОСОБА_2 , адвоката Березюк Лідії Вікторівни про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» судові витрати на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоря» (код ЄДРПОУ 05391465) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 500 (тридцять тисяч п`ятсот) гривень.
Відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Заяву ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 45 308 (сорок п`ять тисяч триста вісім) гривень.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складений 09 червня 2026 року.

Суддя О.С. Сініцина