ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/18637/25	Головуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В. 	
Провадження № 22-ц/817/761/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючої - Храпак Н.М. 
Суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 

розглянувши у письмовому провадженні, без виклику сторін, цивільну справу №607/18637/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року, постановлену суддею Ромазаном В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль Зоряна Зіновіївна про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В:
у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль Зоряна Зіновіївна про визнання заповіту недійсним.
У підготовчому судовому засіданні представником відповідача 26.03.2026 подано клопотання про зупинення провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України.
В обґрунтування вимог сторона відповідача посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 28 лютого 2026 мобілізований до лав ЗС України призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією його військового квитка та довідкою №865 від 06.03.2026, згідно якої останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, задоволено.
Зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль Зоряна Зіновіївна про визнання заповіту недійсним до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2026, якою зупинено провадження у справі №607/18637/25 до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан - скасувати та направити справу до Тернопільського міськрайонного суду для продовження судового розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник заявника зазначила, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції посилався на п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України, згідно з яким, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, не врахувавши, що факт перебування відповідача у складі Збройних Сил України не зумовлює об`єктивну неможливість його участі у розгляді справи та не дотримався принципу рівності учасників судового процесу перед законом та судом.
Вказують, що при вирішенні питання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд в кожному конкретному випадку має надати оцінку неможливості участі військовослужбовця у розгляді справи, з урахуванням завдань цивільного судочинства та засад розумності строків розгляду справи.
Разом з тим, участь відповідача у даній справі у суді першої інстанції забезпечена представництвом адвоката Берегуляка В.Ф., який діючи в інтересах відповідача, здійснює від його імені його процесуальні права та обов`язки. Саме адвокатом було подано клопотання про зупинення провадження у справі.
Натомість матеріали справи не містять жодних доказів про те, що відповідач до моменту подання клопотання про зупинення з`являвся особисто на судове засідання (зокрема, з протоколу судового засідання № 5830529 від 02.02.2026 вбачається, що зі сторони відповідача у судовому засіданні був присутній лише його представник, а не ОСОБА_3 особисто).
Відтак, вважають, що відповідач об`єктивно не позбавлений можливості і в подальшому подавати свої пояснення чи заперечення та реалізувати інші процесуальні права через свого представника.
Крім цього, зазначають, що у судовому засіданні 09.04.2026 представник відповідача вказував на те, що відповідач висловлював свою волю брати участь у розгляді даної справи, а тому зупинення провадження у даній справі, за відсутності об`єктивної неможливості участі сторони у розгляді справи – не відповідає завданням цивільного судочинства та порушує права позивача ОСОБА_1 , яка звернулася до суду за захистом і вправі очікувати на своєчасний та справедливий розгляд справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - адвокат Берегуляк В.Ф. просить апеляційну скаргу — залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.04.2026 у справі — залишити без змін.
Посилається на те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного процесуального законодавства.
Вказують, що суд першої інстанції правомірно зупинив провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України.
Представник відповідача у судовому засіданні повідомив про волевиявлення відповідача щодо особистої участі у розгляді справи, що наразі є неможливим у зв`язку з виконанням ним військового обов`язку. Вказані обставини підтверджуються належними доказами, долученими до матеріалів справи.
Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про зупинення провадження у даній справі, діяв у повній відповідності до вимог процесуального закону та з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що виключає можливість визнання оскаржуваної ухвали незаконною.
Вказує на те, що подання клопотання представником є належною формою реалізації волі відповідача. Жодних доказів того, що позиція представника не відповідає волі відповідача, скаржником не надано.
Окрім того, волевиявлення відповідача щодо зупинення провадження у справі було належним чином доведено та підтверджено матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги про відсутність підтвердження волі відповідача є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, оскільки клопотання про зупинення провадження подано належним представником відповідача, який діє на підставі підтверджених повноважень у порядку, визначеному ЦПК України, у судовому засіданні представник відповідача прямо зазначив про волевиявлення відповідача щодо особистої участі у розгляді справи, яка є об`єктивно неможливою у зв`язку з проходженням військової служби та до матеріалів справи долучено належні та допустимі докази.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно із вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що у вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Першої тернопільської державної нотаріальної контори Попіль З.З. про визнання заповіту недійсним.
26 березня 2026 року від представником відповідача ОСОБА_3 - адвоката Берегуляка В.Ф. на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі положень ст. 251 ЦПК України, яке обґрунтоване тим, що відповідач ОСОБА_3 28 лютого 2026 мобілізований до лав ЗС України призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією його військового квитка та довідкою №865 від 06.03.2026, згідно якої останній перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . 
Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд взяв до уваги подані відповідачем документи.
Колегія суддів оцінивши доводи апеляційної скарги прийшла до наступного висновку.
Так, відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Приписи цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).
Отже, процесуальний закон пов`язує обов`язок суду зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.
Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався, та продовжений до цього часу.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 01 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», введеним у дію Указом Президента України № 189/2014 від 02 березня 2014 року, вирішено Начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, керівникам інших військових формувань невідкладно привести Збройні Сили України та відповідні військові формування у бойову готовність ПОВНА згідно з уточненими планами приведення військ (сил) у бойову готовність.
Бойова готовність «ПОВНА» - це стан найвищого ступеня бойової готовності військ, при якій вони здатні приступити до виконання бойових завдань.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Воєнні дії - це організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України. бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння) (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Перебування відповідача у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, є безумовною підставою для зупинення провадження у справі незалежно від її складності.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії військового квитка ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , призваний 28.02.2026 на військову службу на підставі Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (а.с.135). 
Згідно довідки Начальника стройової частини відділення персоналу штабу військовї частини НОМЕР_1 від 06.03.2026 №865 солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( а.с. 134).
Враховуючи той факт, що відповідач ОСОБА_3 перебуває у лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що існують обставини, які, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому обов`язком суду є зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан.
Посилання заявника на ту обставину, що зупинення провадження у даній справі, за відсутності об`єктивної неможливості участі сторони у розгляді справи – не відповідає завданням цивільного судочинства та порушує права позивача ОСОБА_1 , яка звернулася до суду за захистом і вправі очікувати на своєчасний та справедливий розгляд справи не береться колегія суддів до уваги, оскільки таке зупинення провадження у справі є тимчасовим і воно діє саме до припинення воєнного стану у державі, або припинення перебування відповідача на військовій службі, як мобілізованої особи.
Слід зауважити, що положеннями п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду зупинити провадження у справі із зазначеної у ньому підстави. Довідка Начальника стройової частини відділення персоналу штабу військовї частини НОМЕР_1 від 06.03.2026 №865 є належним та допустимим доказом перебування ОСОБА_3 на військовій службі у складі Збройних Сил України під час воєнного стану, як мобілізованої особи. Доказів на спростування викладеного вище суду не надано.
Також у судовому засіданні 09.04.2026 представник відповідача вказував на те, що відповідач висловлював свою волю брати особисто участь у розгляді даної справи.
Тобто, ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. 
Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки ґрунтуються на незгоді з обставинами, встановленими судом першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення районним судом норм процесуального права. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.
Керуючись, ст.ст.367, 369, 374, 379, 381-389 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2026 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча         Н.М. Храпак

Судді:         Б.О. Гірський

О.З. Костів