ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 р.	Справа № 592/2904/26	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е., 
позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Бардакової Ю. В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2026, головуючий суддя І інстанції: Фоменко І.М., м. Суми, повний текст складено 13.04.26 року по справі № 592/2904/26
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції   
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту – ДПП, відповідач,), в якому просив суд:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026, прийняту поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержантом поліції Холодом Сергієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу розміром 340 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправність та незаконність оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, як такої, що винесена за відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, з порушенням визначеної законом процедури розгляду справи та внаслідок вимірювання швидкості приладом TruCam LTI 20/20 у ручному режимі, що є незаконним.
Переконував, що з наданих відповідачем відеозаписів та фотоматеріалів інкримінованого позивачу правопорушення неможливо достеменно встановити порушення швидкісного режиму саме позивачем, оскільки не ідентифікується ані транспортний засіб, ані його державний реєстраційний номер.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2026 по справі № 592/2904/26 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026 р., прийняту поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області сержантом поліції Холодом Сергієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 340 грн.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито.
Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції при прийнятті рішення обставин у справі, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2026 по справі № 592/2904/26 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив про правомірність постанови серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису 1836282040_03200_0310_062040.avi з лазерного вимірювача швидкості TruCAM II LTI 20/20 (серійний номер ТС 008384) чітко вбачається, що 25.01.2026 о 12 год 50 хв на автомобільній дорозі Н-07, км. 232 в Сумській області, Роменського району, селище Недригайлів в зустрічному напрямку рухається транспортний засіб Toyota RAV4, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 73 км/год за відсутності поряд інших схожих транспортних засобів, з чого можливо зробити висновок, що це транспортний засіб під керуванням позивача.
З огляду на викладене, переконував, що наданим до матеріалів справи фотознімком та відеозаписом з приладу TruCAM № ТС 008384 підтверджено рух автомобіля позивача зі швидкістю 73 км/год у населеному пункті, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Пояснив, що прилад TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів та конструктивно створений для утримання його в руках під час здійснення відповідних вимірювань, відтак, фіксація порушення позивачем швидкісного режиму таким приладом є правомірною, а допустима похибка при вимірюванні швидкості не змінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості здійснюється у ручному або автоматичному режимі.
Зазначив, що невідповідність дати та часу у метаданих, які зафіксовані на лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20 TruCAM II (серійний номер ТС 008384) при фіксації швидкості транспортного засобу під керуванням позивача, зумовлені тим, що на території несення служби патрульними поліцейськими, військовими активно використовуються засоби радіоелектронної боротьби для протидії ворожим атакам, які в свою чергу створюють перешкоди, що призводить до порушення роботи систем автоматичного визначення часу, дати та розташування. При цьому, вважав, що окремі неточності дати та часу не можуть розглядатися як підстава для скасування постанови серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення, оскільки були допущені з об`єктивних підстав, які не залежали від поліцейських УПП в Сумській області.
Позивач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених в ній доводів, просив залишити її без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2026 по справі № 592/2904/26 - без змін.
В обґрунтування відзиву зазначив, що наявність у потоці інших автомобілів та відсутність лазерної мітки на автомобілі позивача унеможливлює ідентифікацію саме його транспортного засобу, як такого, що рухався з перевищенням дозволеної швидкості.
Переконував, що з огляду на не доведення відповідачем обставин того, що саме транспортний засіб позивача рухався зі швидкістю 73 км/год, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.
В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним змісту позовної заяви.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином за допомогою підсистеми "Електронний суд" та шляхом розміщення на веб-порталі "Судова влада" повідомлення про виклик у судове засідання.
У судовому засіданні представник відповідача підтримала вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просила суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Позивач заперечував проти вимог апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, та просив суд відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відносно ОСОБА_1 була складена постанова про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026 за частиною 1 статті 122 КУпАП. В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 , 25.01.2026 о 12 год 50 хв, в селищі Недригайлів Сумської області, дорога Н-07 232 км, керуючи транспортним засобом Toyota RAV4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , у населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.49 «Початок населеного пункту» рухався зі швидкістю 73 км/год, що на 23 км/год перевищує дозволену швидкість руху, чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України).
Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та скасування.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 12.4 ПДР України стороною відповідача не надано.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначенні положеннями Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII (далі – Закон № 3353-XII).
Відповідно до частини 5 статті 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Положеннями статті 16 Закону № 3353-XII визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють ПДР України.
Згідно з пунктом 1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону № 3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні гуртуватися на вимогах цих Правил.
На виконання пункту 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9 ПДР України).
Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
За приписами пункту 8.1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно із пунктом 8.4 ПДР України, дорожні знаки поділяються на групи:
а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;
б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;
в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;
г) наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;
ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;
д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування;
е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Пунктом 5 “Інформаційно-вказівні знаки” розділу 33 ПДР України передбачено знак 5.45 “Початок населеного пункту”. Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знак 5.50 “Кінець населеного пункту”. Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.
Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.
Відповідно до ПДР України знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, з посиланням на перевищення транспортним засобом Toyota RAV4 д.н.з НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 максимально допустимої швидкості руху транспортного засобу на 23 км/год у населеному пункті, чим порушено вимоги пункту 12.4 ПДР України.
Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями статті 31 Закону України № 580-VIII надано право поліції застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
На підтвердження наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, до матеріалів справи надано зокрема, копію постанови серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026, відеозаписи з нагрудної камери поліцейського Motorola Solution vb400 47154, а також фото та відео матеріали вимірювання швидкості пристроєм TruCAM II LTI 20/20.
Так, з наданого до матеріалів справи фотознімку вбачається рух трьох транспортних засобів – чорного кольору на першому плані, сірого позаду нього та вантажівки, що рухається останньою на зафіксованому кадрі. При цьому, відмітка приладу TruСаm зафіксована на автомобілі сірого кольору.
Наданий відповідачем відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 II (серійний номер ТС 008384) фіксує ті самі обставини, однак вже не містить відмітки на транспортному засобі сірого кольору.
Колегія суддів зазначає, що дослідивши надані відповідачем відеозапис та фотографію з приладу TruCAM LTI 20/20 II (серійний номер ТС 008384) вочевидь неможливо ідентифікувати марку, модель та державний номерний знак транспортного засобу сірого кольору в момент вчинення вищевказаних дій, у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави беззаперечно стверджувати, що саме транспортний засіб Toyota RAV4 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 рухався з перевищенням максимально допустимої швидкості руху на 23 км/год у населеному пункті.
Крім того, слід зазначити, що під час користування приладом TruCam поліцейський керується Інструкцією по експлуатації приладу ТruCAM (цифрова відеокамера, вимірювач швидкості, GPS), що знаходиться у вільному доступі в мережі Інтернет (далі - Інструкція).
Відповідно до положень Розділу 3 «Системний та інформаційний екран» Інструкції її користувач самостійно додає данні до наступних опцій: ім`я оператора, місце розташування, відеорежим, особистий номер, обмеження швидкості, захват швидкості, відстежуючий відеорежим.
У полі «місце розташування» можливо зазначити вулицю, місто, тощо. Використовуючи стилус та екранну клавіатуру користувач заповнює необхідну інформацію. Максимум 59 символів.
Відповідно до Розділу 9 «TruCam Переглядач» Інструкції комп`ютерна програма TruCam розроблена фірмою ПП «Діректон» (Україна, Київ) при технічному сприянню виробника приладу TruCam LTI 20/20 і призначена для друку фотододатків.
Оператор приєднує прилад до персонального комп`ютеру відповідно до Правил опломбування приладу TruCam LTI 20/20, переглядає і роздруковує накопичені приладом файли у вигляді фотододатків.
Файли, що накопичуються приладом мають унікальні імена, які не повторюються.
Програма автоматично друкує на фото додатку наступні дані: швидкість ТЗ, дата вимірювання, час вимірювання, широта місця вимірювання, довгота місця вимірювання, серійний номер приладу, унікальне ім`я файлу. Вказані дані є критичними.
Ім`я оператора, код оператора, вулиця місця вимірювання, код вулиці, дата калібрування, версія мікропрограми приладу є не критичними даними.
Як вбачається з наданої до матеріалів справи фотографії з приладу Trucam LTI 20/20 інспектором зафіксовано швидкість ТЗ 73 км/год, дату та час вимірювання 03.10.2028 о 06 год 20 хвилин 40 секунд, серійний номер приладу: ТС008384, унікальне ім`я файлу: 1836282040_03200_0310_062040.jmx.
Проте, дані щодо широти місця вимірювання та довготи місця вимірювання на знімку відсутні.
Разом з цим, в оскаржуваній постанові серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026 відображено те, що порушення позивачем пункту 12.4 ПДР України відбулось 25.01.2026 о 12 год 50 хвилин, що свідчить про невідповідність обов`язкових критичних даних фотознімку інформації, зазначеній у постанові. 
Пояснюючи такі відмінності, відповідач посилається на довідку про надання інформації від 25.03.2026, складену начальником сектору зв`язку та телекомунікацій УПП в Сумській області ДПП, відповідно до якої, така похибка є результатом впливу засобів радіоелектронної боротьби для протидії ворожим атакам, які в свою чергу створюють перешкоди, що призводить до порушення роботи систем автоматичного визначення часу, дати та розташування.
Колегія суддів зауважує, що за наявності таких обставин, які мають вплив на точність визначення критичних даних приладом TruCAM LTI 20/20 II (серійний номер ТС 008384), відповідач не може беззаперечно стверджувати, що зафіксована у даному випадку швидкість транспортного засобу – 73 км/год також не є результатом впливу засобів радіоелектронної боротьби або інших факторів, що призвели до невірної роботи засобу вимірювання швидкості.
Статтею 74 КАС України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Разом з цим, всупереч імперативного обов`язку, встановленого частиною 2 статті 72 КАС України відповідач не надав жодного доказу законності та обґрунтованості його постанови.
При цьому колегія суддів враховує, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.
Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем у справі не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 122 КУпАП.
Оскільки обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, не підтверджені належними доказами, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6563999 від 25.01.2026.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оскільки відповідачем не доведено наявності у діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею частиною 1 статті 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року в справі № 524/9827/16-а та від 26 травня 2020 року в справі № 640/16220/16-а.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується статтею 322 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.04.2026 по справі № 592/2904/26 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню в силу ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій