Справа №487/7297/25
Провадження №2/487/392/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026 Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого – судді Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання – Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -
ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гулай В.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування в розмірі 187028,70 грн., після смерті батька позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що 12.05.2022 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/10803/21, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправними та зобов`язано ГУПФУ здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення із врахуванням раніше виплачених сум.
24.10.2022 рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/3911/21, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат у період з 01.04.2019 по 31.07.2022.
Нарахування пенсійної виплати в новому розмірі здійснювалось відповідачем з липня 2022. Різниця пенсії, визначена відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у період з 01.04.2019 по 31.07.2022 у розмірі 187028,70 грн., розмір компенсації втрати частини доходу, відповідно до рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 склав 49409,88 грн.
Вищевказані рішення суду не виконані загальний розмір заборгованості склав 236438,58 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Позивачка є спадкоємцем першої черги після смерті її батька та державним нотаріусом Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області заведено спадкову справу. Державним нотаріусом було зроблено запит до ГУПФУ з приводу нарахованих та невиплачених спадкодавцю сум пенсії. 
ГУПФУ листом від 19.11.2024 нотаріуса було повідомлено, що відповідно до частини першої статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Тобто, на думку відповідача, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону-2262 зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера
Позивач не погоджується з позицію відповідача, вважає її такою, що порушує її право власності на отримання спадщини, виходячи з вимог чинного законодавства України, враховуючи, що рішеннями судів, які набрали законної сили, було задоволено вимоги спадкодавця, однак суми пенсії залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, а тому вважають, що позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, і відповідно вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.
Ухвалою від 03.10.2025 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання та витребувані докази
21.10.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначивши, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 року по справі № 400/10803/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 про розмір грошового забезпечення від 01.09.2021 року № 9/1/1075, з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше проведених виплат. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 по справі № 400/10803/21 в добровільному порядку в межах покладених судом зобов`язань, було проведено ОСОБА_2 перерахунок пенсії. По справі № 400/3911/22 зобов`язано ГУПФУ в Миколаївській області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсійних виплат за період з 01.04.2019 року по 31.07.2022 . 
Щодо виплати вказаної суми коштів повідомляємо, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Згідно з п. 20 та п. 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Таким чином, Головним управлінням, після проведення перерахунку пенсії, здійснюються щомісячні виплати коштів на виконання рішення суду. З 01.05.2024 виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_2 припинено у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пенсію за квітень 2024 року, тобто по місяць смерті включно, було зараховано 05.04.2024 на рахунок одержувача, відкритий в ПАТ КБ "ПРИВАТ БАНК». Таким чином, недоотримана пенсія ОСОБА_2 , відсутня. Відповідно до ч. 1 статті 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Відповідно до частини 1 статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають всі фізичні особи. Згідно із частиною 4 статті 25 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Статтею 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що особисті немайнові права та права на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом не входять до складу спадщини. Отже, виплату пенсії було проведено в повному обсязі, відповідно до чинного законодавства та у межах виконання рішення суду. Право на отримання пенсії не включається до складу спадщини, такі виплати можуть отримати лише членам сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера, за умови звернення до органу Пенсійного фонду протягом шести місяців після його смерті. Таким чином, враховуючи те, що рішення суду є актом індивідуальної дії, яке стосується прав та інтересів визначеної в рішенні особи, та підлягає виконанню в межах покладених судом зобов`язань, то відсутні підстави для виплати позивачу коштів, нарахованих ОСОБА_3 на виконання рішень суду.
27.10.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якої просив про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що у своєму відзиві відповідач не спростовує та не заперечує проти суми позовних вимог у розмірі 236 438,58 грн., яка виникла на підставі нарахування пенсійної виплати в новому розмірі здійснювалося ГУ ПФУ в Миколаївській області, згідно рішень Миколаївського окружного адміністративного суду. У своєму відзиві відповідач фактично дублює своє помилкові міркування, щодо не виплати вищевказаної суми коштів спадкоємцю, які вже були озвучені Відповідачем в його листі від 19.11.2024. Відзив Відповідача не містить жодних спростувань або ж заперечень щодо правової позиції Позивача, яка викладена в позовній заяві. Вважає, що позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, і відповідно вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав. 
13.11.2025 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. 
19.11.2025 до суду надійшов лист з Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області.
19.12.2025 і 04.02.2026 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримав. 
Ухвалою від 06.02.2026 витребувана копія спадкової справи з Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області.
10.02.2026 представник відповідача подав до суду заяву про надання доказів, що були витребувані судом. 
26.02.2026 до суду надійшла копія спадкової справи. 
Ухвалою від 26.03.2026 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 
08.04.2026 і 27.05.2026 представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. 
29.05.2026 представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримав. 
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24.04.2026, що міститься у матеріалах справи. 
Позивач у справі ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19.04.2024, що міститься в матеріалах справи. 
Відповідно до витягну з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища 00044630465 від 19.04.2024, ОСОБА_5 20.10.2012 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила дошлюбне прізвище на ОСОБА_7 . 
Сторонами у справі в заявах по суті визнано, що на момент смерті ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області,  отримував пенсіюпо інвалідності відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».  Виплату пенсії ОСОБА_2 припинена з 01.05.2024, у зв`язку з його смертю. 
За життя ОСОБА_2 , за його позовом, рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12.05.2022 у справі №400/10803/21, позов ОСОБА_2 задоволено, визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправними щодо не проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 01.09.2021 №9/1/1075 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_2 з 01.04.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 01.09.2021 №9/1/1075 , з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, рішення набрало законної сили 14.06.2022
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від24.10.2022 у справі №400/3911/21, позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано дії ГУПФУ в Миколаївській області щодо у відмови у нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсійних виплат за період з 01.04.2019 по 31.07.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсійних виплат у період з 01.04.2019 по 31.07.2022, рішення набрало законної сили 25.11.2022. 
Листом ГУПФУ в Миколаївській області від 21.07.2022 ОСОБА_2 було повідомлено, що розмір його пенсії становить 16033,98 грн., виплат пенсії буде забезпечено в серпні 2022 року, різниця між отриманою пенсією та донарахованою за рішенням суду за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 становить 187028,70 грн. 
На виконання вищевказаних судових рішень, Головним управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зроблено розрахунок на доплату ОСОБА_2 за період з квітня 2019 року по липень 2022 року, згідно якого сума доплати у загальному розмірі становить 187028,70 грн. Крім того, зроблено ОСОБА_2 розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої за період з 01.04.2019 по 31.07.2022 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», згідно якого сума компенсації втрати частини доходів у загальному розмірі становить 49745,87 грн.
А всього загальна сума склала 236774,57 грн. 
Після смерті батька ОСОБА_2 , позивач звернулась до державного нотаріусу Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом так і заповітом та нотаріусом було заведено спадкову справу №43/2024. В матеріалах спадкової справи наявний заповіт ОСОБА_2 , від 23.01.2007, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області за №26, яким останній заповідав все своє майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців немає. 
Державним нотаріусом було зроблено запит до ГУПФУ в Миколаївській області з приводу нарахованих та невиплачених спадкодавцю сум пенсії. 
ГУПФУ листом від 19.11.2024 нотаріуса було повідомлено, що відповідно до частини першої статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Тобто, на думку відповідача, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону-2262 зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Отже, спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті батька права на спадкування недоотриманої суми пенсії.
Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV"Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що "тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допоміг у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати".
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Доводи представника відповідача про те, що  рішення суду є актом індивідуальної дії, яке стосується прав та інтересів визначеної в рішенні суду особи, та підлягає виконанню в межах покладених судом зобов`язань, тому відсутні підстави для виплати пенсії позивачу, нарахованих рішенням суду померлому ОСОБА_2 ,не заслуговують на увагу, оскільки невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.
Отже, у даній справі позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, так і спадкоємець за заповітом, у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , а тому позивач успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим  з Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 недоотримана її батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії, в межах заявлених вимог, в розмірі 236438,58 грн., що входить до складу спадщини. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2364,39 грн. 
Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 80, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування - задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 недоотриману її батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію в розмірі 236438 (двісті тридцять шість тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 58 коп., що входить до складу спадщини. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2364,39 грн.
Рішення набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області місцезнаходження за адресою: м. Миколаїв вул. Морехідна, 1, ЄДРПОУ 13844159.

Суддя: С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 01.06.2026.