ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

02 червня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/5269/24
Головуючий у першій інстанції – Олійник В. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/720/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої-судді Шитченко Н.В.,
суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
із секретарем Зіньковець О.О.,
позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області,
розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онукою та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_3 , в якому просили зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у спілкуванні діда ОСОБА_2 та баби ОСОБА_1 із онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вважали, що слід визначити наступні способи участі позивачів у вихованні онуки:
- надавати можливість позивачам вільно спілкуватися із онукою з 08:00 до 20:00 засобами телефонного зв`язку та через мобільний додаток Viber;
- встановити систематичні побачення один раз на тиждень з 12:00 суботи по 18:00 неділі позивачам із онукою за адресою їхнього місця проживання: АДРЕСА_1 , без присутності відповідачки;
- встановити побачення щороку у дні народження позивачів чи наступний за цим день з онукою у позашкільний час до 20:00 год. з можливістю відвідування парків, скверів, дитячих закладів, кафе чи місця проживання позивачів: АДРЕСА_1 , без присутності відповідачки;
- встановити побачення позивачів з онукою щороку наступного дня після її дня народження у позашкільний час до 20:00 год. з можливістю відвідування парків, скверів, дитячих закладів, кафе чи місця проживання позивачів: АДРЕСА_1 , без присутності відповідачки;
- щороку у період літніх та зимових канікул надати позивачам додаткові три дні побачень із онукою з ночівкою за бажаннням дитини та попередньою домовленістю з відповідачкою з можливістю відвідування парків, скверів, дитячих закладів, кафе чи місця проживання позивачів: АДРЕСА_1 , без присутності відповідачки;
- надати можливість щороку у період літніх та зимових канікул позивачам протягом двох тижнів виїздити разом з онукою до місця оздоровлення, що можуть знаходить як за межами Чернігівської області, так і за межами країни за попередженням відповідачки та за її письмовою згодою у разі виїзду дитини за межі країни з позивачами, проте без відповідачки. 
Мотивуючи заявлені вимоги, зазначали, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 , який з 2017 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3 . У цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 народилася донька ОСОБА_4 . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2023 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано.
Позивачі посилались на те, що з часу народження та до осені 2022 року онука проживала разом з ними та батьками у їх будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де дитина мала окрему кімнату, обладнану всім необхідним для її повноцінного розвитку. За час спільного проживання дівчинка багато часу проводила з бабою та дідом, вони відвідували дитячі заклади, парки, повністю залучені до виховання дитини, знали про її хвороби та допомогали лікувати. Восени 2022 року відповідачка зібрала речі та переїхала з донькою проживати до с. Данина Ніжинського району Чернігівської області. Після розірвання шлюбу стосунки колишнього подружжя стали напруженими і ОСОБА_3 почала чинити перешкоди позивачам у спілкуванні та побаченнях з онукою, що зумовило звернення з цим позовом.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визначено способи участі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: спілкування засобами мобільного зв`язку із онукою за її бажанням упродовж часу, не пов`язаного із відпочинком дитини та її навчанням; із врахуванням бажання онуки на зустріч та за попередньою домовленістю, погодженою з матір`ю дитини ОСОБА_3 , шляхом встановлення зустрічей з онукою першої та третьої суботи кожного місяця з 12:00 год до 15:00 год у громадських місцях, із відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування, у присутності матері дитини ОСОБА_3 . У разі неможливості спілкування з дитиною у визначений час, перенести зустріч на наступні дні за домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 . У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що, надаючи оцінку поясненням малолітньої ОСОБА_4 , районний суд не з`ясував умови їх формування, вплив тривалого обмеження (більше, ніж 1 рік) контактів онуки з бабою та дідом та можливий вплив одного з батьків. 
Позивачі наголошують на тому, що судом не перевірено причини відчуження онуки, те, чи не пов`язано з діями матері дитини відсутність контакту, а також не надано оцінку доказам, наданим позивачами.
Скаржники вважають, що суд формально врахував принцип найкращих інтересів дитини, оскільки ототожнив інтереси дитини з її небажанням спілкуватися, що не узгоджується з чинним законодавством та правовими позиціями Верховного Суду.
Звертають увагу суду на те, що суд визнав, що відповідачка не чинить перешкоди у спілкуванні позивачів з онукою, водночас обмежив таке спілкування погодженням з відповідачкою та присутністю матері без зазначення підстав для цього. Фактично суд звів реалізацію прав скаржників до мінімального, формального рівня.
Відзив органу опіки та піклування Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області у встановлений судом строк не надходив. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 червня 2026 року відзив ОСОБА_3 , поданий представником ОСОБА_6 , залишено без розгляду.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів, їх представника, представника відповідачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуюче наступне.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує неузгодженість щодо порядку і способу участі баби та діда у спілкуванні з онукою, водночас не встановив, що ОСОБА_3 чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з онукою, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні цієї вимоги.
Визначаючи спосіб участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спілкуванні з онукою, районний суд урахував думку малолітньої ОСОБА_3 , зазначивши, що дитина на час розгляду справи віддалилась від позивачів і не має з ними стійкого психоемоційного зв`язку. Районний суд вважав, що в цьому випадку встановлення довірливих стосунків з дитиною має бути поступовим і за участю матері дитини на нейтральній території, якою є громадські місця, із відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування. 
Апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.
У справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_5 (а.с. 5).
29 квітня 2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, у якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 (а.с. 6).
Судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2023 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 20 березня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 66).
Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 26 квітня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований 29 квітня 2017 року Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 108 (а.с. 67).
Сторони не заперечували, що наразі дитина проживає разом з матір`ю ОСОБА_3 у с. Данина Ніжинського району Чернігівської області.
Позивачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 13-15).
Інформацією Лосинівської селищної ради Чернігівської області від 04 листопада 2024 року підтверджено, що скарг на дії, бездіяльність, погану поведінку родини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сусідів за час проживання в селищі Лосинівка до виконавчого комітету не надходило, подружжя не було помічено в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Родина зарекомендувала себе як зразкова, що підтримує гармонійні взаємини і в спілкуванні з сусідами (а.с. 92 зворот).
За характеристикою Лосинівського закладу загальної середньої освіти Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, з 2022 року ОСОБА_1 працює у закладі загальної середньої освіти. За цей час педагог проявила себе як відповідальний та цілеспрямований працівник (а.с.12).
Іншою довідкою-характеристикою виконавчого комітету Лосинівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області від 09 серпня 2024 року засвідчено, що ОСОБА_2 зарекомендував себе з позитивної сторони. Користується авторитетом серед жителів села, бере активну участь у житті громади (а.с. 18) .
На наданих позивачами фотокартках зображені позивачі разом з онукою та перебування дівчинки в будинку позивачів (а.с. 19-40).
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до психоневрологічного кабінету поліклініки Ніжинської ЦМЛ ім. М. Галицького за медичною допомогою не зверталися, в Ніжинському наркологічному відділенні на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебувають, що підтверджено відповідними довідками (а.с. 9,10 16, 17).
У справі наявний висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Лосинівської селищної ради від 17 грудня 2024 року № 497, щодо розв`язання спору про визначення способу участі баби та діда у вихованні та спілкуванні з онукою. За його змістом у подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . Від самого народження до осені 2022 року дитина разом з батьками проживала в одному будинку з дідом та бабою. Спільне подружжя життя не склалося, 26 квітня 2023 року рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області шлюб між ними розірвано, малолітня дитина залишилась проживати разом з матір`ю. Фактично ще до моменту розлучення між батьками виникли непорозуміння щодо участі батька у вихованні доньки. З цього приводу ОСОБА_5 неодноразово звертався до Служби у справах дітей Лосинівської селищної ради, але питання вирішувалось дипломатично, в усній формі. Однак потім до служби звернулися баба та дід малолітньої ОСОБА_4 та повідомили, що мати дитини чинить перешкоди у спілкуванні з онукою. 
Виконком районної селищної ради, як орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини та обставин, що склалися, вважав за доцільне рекомендувати Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області розглянути графік спілкування та участі бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_2 у вихованні онуки ОСОБА_4 , та задовольнити, але неповністю, врахувати думку дитини при вирішенні питання, що стосуються її життя (а.с. 112).
Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом та доводи апеляційної скарги, норми сімейного законодавства України та міжнародних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегія суддів дійшла такого висновку.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82).
Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.
Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.
У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору береться до уваги особиста прихильність дитини, її вік, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Виходячи з наведених вище обставин справи, судом встановлено, що позивачі позитивно характеризуються, з часу народження та до осені 2022 року мали з онукою постійне спілкування, сталий та тісний родинний зв`язок, проживали разом в смт Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, створивши дитині належні умови для проживання і розвитку.
Після припинення шлюбних відносин відповідачки та сина позивачів між ними виникли неприязні відносини. Починаючи з осені 2022 року ОСОБА_3 разом з дитиною проживає в іншому населеному пункті – у с. Данина Ніжинського району Чернігівської області.
Позивачі, пославшись на наявність перешкод, які чинить їм відповідачка у спілкуванні з онукою, письмових доказів на підтвердження цих доводів не надали, зокрема у справі відсутні докази, які підтверджують звернення діда та баби з цього приводу до самої ОСОБА_3 , навчального закладу, правоохоронних органів, органу опіки та піклування тощо. 
Отже, колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що між сторонами належно не узгоджено порядок і спосіб участі діда і баби у спілкуванні з онукою, водночас не встановлено, що саме ОСОБА_3 чинить позивачам перешкоди у спілкуванні з дівчинкою, у зв`язку з чим суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідачки не чинити такі перешкоди.
Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав, до основних із яких належить право, із досягненням відповідного рівня соціального та особистісного розвитку (достатнього рівня розуміння), вільно висловлювати свою думку щодо питань, які стосуються її життя, та право бути почутою будь-яким органом чи особою, уповноваженою на вирішення цих питань.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції заслухано думку малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності психолога органу опіки та піклування Ніжинської міської ради Парубець М.О. та у відсутності сторін. Дитина в порядку ст.171 СК України пояснила, що проживає разом із матір`ю і хоче з нею проживати; з бабусею зустрічається в школі; дідуся не бачила давно; можливо зустрічатися з дідусем та бабусею, додому до бабусі та дідуся не хоче, не дуже подобається спілкування із бабусею.
Колегія суддів ураховує при вирішенні цього спору, що інтересам дитини відповідає збереження родинних зв`язків, зокрема з бабою та дідом. Обставин, які б свідчили про те, що спілкування з позивачами шкодить дитині чи будь-яким чином є загрозливими або несприятливим для неї, не встановлено.
Наявність неприязних відносин між ОСОБА_3 та позивачами не може бути підставою для обмеження прав діда та баби на спілкування з онукою.
Належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають негативний вплив на дитину чи зловживають алкогольними напоями та/або вживають наркотичні речовини, у матеріалах цієї справи відсутні.
Апеляційний суд частково погоджується з доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про необхідність зміни встановленого судом першої інстанції способу спілкування баби та діда з онукою, виходячи з такого.
Колегія суддів вважає хибним висновок суду першої інстанції про доцільність зутрічей позивачів з онукою за попередньою домовленістю, погодженою з матір`ю дитини. Судом вже визначено конкретний графік зустрічей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з онукою першої та третьої суботи кожного місяця з урахуванням бажання дівчинки на зустріч. Додаткове погодження цих зустрічей з ОСОБА_3 не має потреби, оскільки судом визначено конкретні дні та години. Водночас спілкування позивачів з онукою має відбуватися не лише з урахуванням бажання дівчинки, а й з урахуванням стану її здоров`я, кліматичних умов, режиму дня та харчування для дитини відповідного віку, оскільки в ході вирішення цього спору пріорітет надається якнайкращим інтересам дитини.
Апеляційни суд доходить висновку також про те, що зустрічі між дідом, бабою та онукою мають відбуватись без присутності її матері, зважаючи на таке. Між сторонами наразі існують неприязні стосунки. Ураховуючи вік дівчинки, яка дорослішає та може чітко висловити свої бажання або заперечення, те, що вона мала сталий родинний зв`язок з бабою та дідом протягом тривалого часу (з часу народження та до осені 2022 року, тобто 5 років), спілкування позивачів з онукою без ОСОБА_3 дозволить уникнути конфліктів між сторонами надалі та забезпечить можливість дитині вільно, без створення стресової та напруженої ситуації для неї спілкуватися з бабою та дідом. 
Колегія суддів частково погоджується з доводами скаржників про те, що, визначаючи час спілкування позивачів з онукою першої та третьої суботи кожного місяця з 12-00 до 15-00 години у громадських місцях, із відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування, районний суд залишив поза увагою те, що позивачі та ОСОБА_7 наразі проживають у різних населених пунктах Чернігівської області. Отже, будь-які активності з дитиною потребують часу на дорогу. Виходячи з наведеного, суд вважає доцільним збільшити час зустрічей з 11-00 до 16-00 години.
Апеляційний суд вважає з огляду на вік дитини та те, що вона тривалий час проживала за місцем мешкання позивачів, має у будинку діда та баби облаштовану для розвитку і відпочинку дитини кімнату, можливим та доцільним встановити місце зустрічей позивачів з онукою не лише у громадських місцях, а і за місцем їх мешкання у будинку АДРЕСА_1 . Таке перебування буде комфортним для дитини у разі настання несприятливих погодніх умов та ускладнення у зв`язку із цим відвідин розважальних закладів. З огляду на те, що між сторонами існує спір щодо часу та форми зустрічей позивачів з ОСОБА_7 , детальна регламентація участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у вихованні дитини, в тому числі визначення можливості її перебування у іншому населеному пункті, має на меті уникнення конфліктів між сторонами надалі.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні інших позовних вимог (встановлення побачень наступного дня після дня народження онуки, а також щороку у період канікул, спільний виїзд за кордон для відпочинку тощо) з огляду на їх передчасність. Колегія суддів погоджується з тим, що стосунки між онукою та позивачами лише мають тенденцію до налагодження. Наведене потребує часу та має дуже чутливий характер щодо дитини. У рішенні суду визначено, що бажання дівчинки на зустріч з бабою та дідтом має враховуватись. Отже, у разі відновлення спілкування та сталості стосунків ОСОБА_7 сама може ініціювати зустрічі з позивачами частіше та в інший сосіб, ніж це визначено судом. Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно виснував, що інтереси позивачів не мають бути вищими за інтереси дитини, і дівчинка не повинна бути заручником у відносинах дорослих.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також мають право згодом змінити встановлений судом спосіб їх участі у спілкуванні з дитиною з урахуванням вікових змін, особистих відносин, розвитку та потреб ОСОБА_7 , що відповідатиме її інтересам.
За наведених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід змінити в частині визначеного районним судом способу участі баби та діда у спілкуванні з онукою.
Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 грудня 2025 року – змінити.
Викласти абзац четвертий резолютивної частини рішення у наступній редакції:
«із урахуванням бажання онуки на зустріч, стану її здоров`я, кліматичних умов, режиму дня та харчування для дитини відповідного віку шляхом встановлення зустрічей з онукою першої та третьої суботи кожного місяця з 11-00 до 16-00 години у громадських місцях, із відвідуванням культурно-освітніх закладів, кінотеатрів, дитячих кафе та інших закладів харчування, а також за місцем мешкання позивачів по АДРЕСА_1 ».
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова