ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 904/4387/19 (904/2682/24) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Огороднік К.М., Погребняк В.Я., 
за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І.,
представників учасників справи:
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс Експо" - Мудрак Ю.В.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Регіон Партнер" - не з`явився,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" - Касаткін Д.М.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокур Інвест" - Берковський Є.О.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" - Головій Т.Ю.,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Донбасресурси" - не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс Експо" 
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 (колегія суддів у складі: Мороз В.Ф. - головуючий, Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.)
у справі №904/4387/19(904/2682/24)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Регіон Партнер"
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокур Інвест"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Донбасресурси"
про визнання договорів недійсними
у межах справи №904/4387/19 
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл",
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позовних вимог
1. На розгляді Господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/4387/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (далі - ТОВ "Український Рітейл"), провадження в якій відкрито ухвалою суду від 10.10.2019. 
2. У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Регіон Партнер" (далі - ТОВ "Євро Регіон Партнер") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ "Український Рітейл" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сокур Інвест" (далі - ТОВ "Сокур Інвест") про визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.03.2018, укладеного між відповідачами.
3. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2024 до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, Товариство з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (далі - ТОВ "Азоврітейл").
4. Крім того, у провадженні Господарського суду Дніпропетровської області також перебувала справа №904/4387/19(904/4000/20) за позовом ТОВ "Євро Регіон Партнер" до тих самих відповідачів про визнання недійсним договору фінансового лізингу №1-ФЛ від 10.07.2014.
5. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2024 справи №904/4387/19(904/2682/24) та №904/4387/19(904/4000/20) об`єднано в одне провадження з огляду на пов`язаність заявлених вимог, спільність сторін та доказової бази.
6. У подальшому позивач просив визнати недійсними договір фінансового лізингу №1-ФЛ від 10.07.2014 та договір про переведення боргу від 29.03.2018, посилаючись на їх фіктивність та фраудаторний характер, а також на порушення прав кредиторів боржника у справі про банкрутство.
7. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2025 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Донбасресурси" (далі - ТОВ "ТД "Донбасресурси").
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
8. 10.07.2014 між ТОВ "Сокур Інвест" та ТОВ "Український Рітейл" укладено договір фінансового лізингу №1-ФЛ, за умовами якого лізингодавець передав лізингоодержувачу визначене договором майно у користування з подальшим переходом права власності після виконання останнім зобов`язань за договором.
9. На виконання зазначеного договору сторонами були підписані акти приймання-передачі майна, а ТОВ "Український Рітейл" здійснювало оплату лізингових платежів.
10. 29.03.2018 між ТОВ "Сокур Інвест" та ТОВ "Український Рітейл" укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого ТОВ "Український Рітейл" прийняло на себе зобов`язання ТОВ "Сокур Інвест" перед Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк".
11. На виконання договору про переведення боргу між його сторонами здійснювалися відповідні розрахунки, що підтверджується наданими до справи доказами.
Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
12. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у задоволенні позову ТОВ "Євро Регіон Партнер" про визнання недійсними договору фінансового лізингу №1-ФЛ від 10.07.2014 та договору про переведення боргу від 29.03.2018 відмовлено.
13. Місцевий господарський суд виходив із того, що наявними у справі доказами підтверджується фактичне виконання сторонами оспорюваних правочинів, реальний рух майна та коштів між їх учасниками, а також спрямованість таких правочинів на реальне настання правових наслідків.
14. Господарський суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин фіктивності та фраудаторності оспорюваних правочинів, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позову.
15. Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенс Експо" (далі - ТОВ "Сенс Експо"), яке є кредитором боржника у справі про банкрутство ТОВ "Український Рітейл", звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
16. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо" закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
17. Господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що ТОВ "Сенс Експо" не було учасником відокремленого позовного провадження №904/4387/19(904/2682/24), не є стороною оспорюваних правочинів та не зверталося до господарського суду першої інстанції із заявою про залучення його до участі у справі.
18. Апеляційний господарський суд зазначив, що саме по собі перебування особи у статусі кредитора боржника у справі про банкрутство не наділяє її безумовним правом на апеляційне оскарження судового рішення, ухваленого у відокремленому позовному провадженні.
19. За висновком господарського суду апеляційної інстанції, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 не містить висновків щодо прав, інтересів чи обов`язків ТОВ "Сенс Експо", не вирішує питання про його права та обов`язки, а тому підстави для апеляційного перегляду такого рішення за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо" відсутні.
20. З огляду на наведене апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо".
Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника
21. ТОВ "Сенс Експо" (далі - скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги, просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026, якою закрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою, та передати справу на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.
22. Підставою касаційного оскарження скаржник вказав п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
23. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скаржник посилається на застосування судом апеляційної інстанції положень п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 28.01.2026 у справі №924/700/24, від 06.03.2025 у справі №911/666/24(911/1245/24), від 02.10.2019 у справі №910/9535/18.
24. Окремо скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08.12.2022 у справі №904/4387/19, від 15.07.2020 у справі №910/7827/17, від 14.09.2022 у справі №910/3987/20 та від 23.11.2023 у справі №907/726/18, щодо обов`язковості виконання вказівок суду касаційної інстанції під час нового розгляду справи та особливостей розгляду спорів у межах провадження у справі про банкрутство.
25. Також скаржник вказує, що апеляційний господарський суд не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.07.2023 у справі №911/1707/18(911/2858/21), щодо можливого впливу рішень у відокремлених позовних провадженнях у межах справи про банкрутство на права та інтереси кредиторів боржника.
26. Скаржник вважає передчасним висновок апеляційного господарського суду про відсутність у нього права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 та безпідставне закриття апеляційного провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України без належної оцінки його доводів щодо впливу результату розгляду спору на права та інтереси кредитора у справі про банкрутство.
27. Скаржник зазначає, що є кредитором боржника у справі про банкрутство ТОВ "Український Рітейл", а результат розгляду цього відокремленого спору безпосередньо впливає на розмір визнаних вимог окремих кредиторів боржника та, як наслідок, на частку інших кредиторів у ліквідаційній масі й обсяг задоволення їх вимог. На думку скаржника, у разі задоволення позову зменшився б розмір вимог ТОВ "Азоврітейл" до боржника, що, відповідно, вплинуло б на обсяг задоволення вимог інших кредиторів у справі про банкрутство.
28. Скаржник також стверджує, що визнання недійсним договору про переведення боргу може вплинути на оцінку обставин щодо заінтересованості ТОВ "Азоврітейл" стосовно боржника та правомірності визнання його грошових вимог у справі про банкрутство.
29. Крім того, ТОВ "Сенс Експо" зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкладенні розгляду справи та не надав йому можливості подати документи щодо правонаступництва після укладення договору відступлення права вимоги між ТОВ "Євро Регіон Партнер" та ТОВ "Сенс Експо", унаслідок чого суд апеляційної інстанції не з`ясував питання переходу до скаржника прав та обов`язків первісного кредитора.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи
30. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Сокур Інвест" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 в оскаржуваній частині - без змін. 
31. ТОВ "Сокур Інвест" зазначає, що господарський суд апеляційної інстанції правильно встановив усі обставини, які мають значення для справи, не допустив порушення норм матеріального чи процесуального права та врахував висновки Верховного Суду. 
32. ТОВ "Сокур Інвест" вказує, що ТОВ "Сенс Експо" не було учасником відокремленого позовного провадження, не зверталося із заявою про залучення до участі у справі як третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору, а оскаржуваним рішенням питання про його права, інтереси чи обов`язки не вирішувалося. 
33. На думку заявника відзиву, доводи скаржника про можливий вплив результату спору на його права як кредитора боржника ґрунтуються лише на припущеннях, а тому апеляційний господарський суд правомірно закрив апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України. Також зазначає, що наведені у касаційній скарзі постанови Верховного Суду не є подібними до цієї справи за предметом спору, змістом вимог та встановленими обставинами. 
34. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Азоврітейл" просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 - без змін. 
35. ТОВ "Азоврітейл" вказує, що склад учасників відокремленого позовного провадження, яке розглядається в межах справи про банкрутство, визначається положеннями ГПК України, а не ст. 1 КУзПБ, у зв`язку з чим кредитори боржника не набувають автоматично статусу учасників такого спору. При цьому кредитори не позбавлені права звернутися із заявою про залучення до участі у справі як треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору. 
36. На думку заявника відзиву, ТОВ "Сенс Експо" не було учасником відокремленого позовного провадження, не зверталося із заявою про залучення до участі у справі як третя особа, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 не вирішує питання про його права, інтереси чи обов`язки. Також зазначає, що доводи скаржника про вплив результату спору на його права як кредитора боржника ґрунтуються лише на припущеннях та свідчать лише про наявність матеріально-правового інтересу до предмета спору, а тому апеляційний господарський суд правомірно закрив апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
37. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання правильності застосування господарським судом апеляційної інстанції положень ст.ст. 17, 254 та п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України при вирішенні питання щодо наявності у ТОВ "Сенс Експо" права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у відокремленому спорі, який розглядався в межах справи про банкрутство ТОВ "Український Рітейл".
38. Керуючись вимогами ст.ст. 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
39. ГПК України у ст.ст. 17, 254 надає право на апеляційне оскарження учасникам справи, а також особам, які не брали участі у справі, але лише за умови, що суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки.
40. Верховний Суд звертає увагу, що оскаржуване незалученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
41. При цьому особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст.ст. 17, 254 ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Наведене означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.
42. З огляду на викладене після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участь у справі, суд апеляційної інстанції повинен перш за все з`ясувати наявність чи відсутність вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси, обов`язки зазначеної особи. Встановлення наявності вирішення судом першої інстанції зазначених питань є необхідною передумовою для здійснення апеляційного перегляду судового рішення.
43. Верховний Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.04.2026 у справі №910/14606/21, відповідно до яких саме по собі встановлення судом певних обставин чи наведення суджень, які можуть опосередковано впливати на інтереси особи, яка не брала участі у справі, не означає вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у розумінні ст.ст. 17, 254 ГПК України. 
44. Верховний Суд також бере до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2026 у справі №922/5241/21, відповідно до якої, вирішуючи питання про те, чи є судове рішення таким, що ухвалене про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не брала участі у справі, необхідно з`ясувати, чи містить таке рішення висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, а також чи має воно для неї обов`язковий характер. 
45. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститися як у мотивувальній, так і у резолютивній частині рішення, однак такі висновки мають різне значення, зокрема з огляду на їх обов`язковість. 
46. При цьому Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що будь-які висновки суду, викладені у мотивувальній частині рішення, яким вирішується приватноправовий спір, не мають для особи, яка не брала участі у справі, зобов`язуючого значення та не є рішенням про її права, інтереси та (або) обов`язки. 
47. Натомість лише резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення є обов`язковим до виконання, а відтак може свідчити про вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи. 
48. Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що втручання особи, яка не брала участі у справі, в остаточне судове рішення з підстав незгоди з викладеними у ньому судженнями, які не мають щодо неї обов`язкового характеру, є неприпустимим.
49. Разом з тим у справах про банкрутство питання щодо права кредитора на оскарження судового рішення у відокремленому спорі має оцінюватися з урахуванням особливостей провадження у справах про банкрутство та характеру впливу відповідного спору на права та інтереси кредиторів боржника.
50. Верховний Суд у постановах від 02.10.2019 у справі №910/9535/18, від 18.07.2023 у справі №911/1707/18(911/2858/21) та від 22.05.2025 у справі №908/1390/19(908/2964/21), на які в тому числі посилається скаржник, зазначав, що кредитор боржника може оскаржувати судові рішення у відокремлених спорах у межах справи про банкрутство, якщо результат розгляду такого спору безпосередньо впливає на склад ліквідаційної маси, склад кредиторів або обсяг задоволення кредиторських вимог.
51. Отже, сам по собі статус кредитора боржника не є безумовною підставою для апеляційного оскарження будь-якого судового рішення, ухваленого у межах справи про банкрутство. Необхідним є встановлення безпосереднього впливу такого рішення на права та інтереси відповідного кредитора, а також у справі про банкрутство необхідно враховувати поведінку кредитора (пасивна/активна) до постановлення відповідного рішення, момент набуття скаржником статусу кредитора у справі про банкрутство. 
52. Верховний Суд враховує, що оскаржуване рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 ухвалене за результатами розгляду відокремленого позовного провадження у межах справи про банкрутство ТОВ "Український Рітейл".
53. Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18.02.2020 у справі №918/335/17 за своєю процесуальною формою провадження у справі про банкрутство складається з двох частин.
54. Перша - включає в себе основне провадження, спрямоване на вирішення головного завдання - задоволення грошових вимог кредиторів шляхом застосування спеціальних судових процедур: для юридичних осіб - розпорядження майном, санації і ліквідації; для фізичних - реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.
55. Друга частина складається з додаткового або відокремленого від основного процесу провадження. У відокремленому провадженні вирішуються майнові спори, стороною яких є боржник. Завдання такого провадження полягає у збереженні й поповненні активів або конкурсної маси боржника.
56. Отже, спори, які розглядаються в межах справи про банкрутство в позовному провадженні, мають самостійний предмет, склад учасників та розглядаються за правилами позовного провадження, встановленими ГПК України.
57. Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 15.02.2021 у справі №910/11664/20).
58. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що склад учасників провадження у справі про банкрутство та склад учасників відокремленого позовного провадження не є тотожними. Учасниками такого позовного провадження є особи, визначені ст.ст. 41, 45 ГПК України, тоді як сам по собі статус кредитора боржника не надає особі статусу учасника кожного спору, що розглядається в межах справи про банкрутство.
59. Господарський суд апеляційної інстанції правильно вказав, що учасниками відокремленого позовного провадження №904/4387/19(904/2682/24) є ТОВ "Євро Регіон Партнер" (позивач), ТОВ "Український Рітейл" та ТОВ "Сокур Інвест" (відповідачі), а також ТОВ "Азоврітейл" і ТОВ "ТД "Донбасресурси" як треті особи. ТОВ "Сенс Експо" участі у розгляді цієї справи не брало. 
60. При цьому, Верховний Суд також враховує, що ТОВ "Сенс Експо" є кредитором боржника з 02.03.2020, тобто набуло такого статусу більш ніж за чотири роки до подання цього позову та більш ніж за п`ять років до ухвалення оскаржуваного рішення, що свідчить про наявність у нього достатнього часу та можливостей для реалізації відповідних процесуальних прав, якими скаржник не скористався.
61. Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що кредитори боржника не позбавлені права звернутися до суду із заявою про залучення їх до участі у відокремленому спорі як третіх осіб без самостійних вимог щодо предмета спору у порядку ст. 50 ГПК України, якщо рішення у такій справі може вплинути на їх права чи обов`язки. 
62. Саме на це звернув увагу Верховний Суд у постанові від 18.07.2023 у справі №911/1707/18(911/2858/21), на яку посилається скаржник. Водночас наведений правовий висновок стосується права кредитора порушити перед судом питання про залучення його до участі у справі та обов`язку суду надати оцінку відповідному клопотанню.
63. Отже, навіть якщо виходити з того, що результат розгляду цього відокремленого спору у межах справи про банкрутство може впливати на майнові інтереси скаржника як кредитора боржника та за певних обставин бути підставою для реалізації ним права на апеляційне оскарження відповідного судового рішення, саме по собі існування такого інтересу не звільняло скаржника від необхідності належним чином реалізовувати передбачені процесуальним законом права щодо участі у розгляді справи. Однак, будучи кредитором боржника з 2020 року, ТОВ "Сенс Експо" не порушувало питання про своє залучення до участі у справі як третьої особи, хоча мало достатньо часу та можливостей для вчинення таких дій.
64. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника про те, що апеляційний господарський суд не з`ясував питання переходу до нього прав та обов`язків первісного кредитора ТОВ "Євро Регіон Партнер".
65. Як убачається з матеріалів справи, на момент подання апеляційної скарги та на момент ухвалення оскаржуваної постанови питання про заміну ТОВ "Євро Регіон Партнер" його правонаступником - ТОВ "Сенс Експо" господарським судом не вирішувалося.
66. Саме по собі посилання на укладення договору відступлення права вимоги не свідчить про набуття особою процесуального статусу учасника провадження у справі про банкрутство або учасника відповідного відокремленого спору.
67. При цьому Верховний Суд враховує, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.06.2026 у справі №904/4387/19 заяву ТОВ "Сенс Експо" про заміну кредитора лише прийнято до розгляду та призначено судове засідання для вирішення відповідного питання, що додатково підтверджує відсутність на момент ухвалення постанови апеляційного господарського суду судового рішення про процесуальне правонаступництво.
68. Відтак на момент подання апеляційної скарги ТОВ "Сенс Експо" не мало процесуального статусу особи, яка замінила позивача у цьому спорі, а тому не могло обґрунтовувати своє право на апеляційне оскарження посиланням на можливе правонаступництво.
69. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника про безпідставну відмову господарського суду апеляційної інстанції у відкладенні розгляду справи. Скаржник не обґрунтував, яким чином відкладення розгляду могло вплинути на вирішення питання щодо наявності у нього права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Наведені ним обставини щодо можливого правонаступництва не змінюють висновку про те, що на момент ухвалення оскаржуваної постанови питання про процесуальне правонаступництво судом не було вирішено.
70. Обґрунтовуючи наявність у нього права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025, ТОВ "Сенс Експо" зазначає, що результат розгляду цього спору впливає на розмір визнаних вимог окремих кредиторів боржника та, як наслідок, на обсяг задоволення вимог інших кредиторів у справі про банкрутство.
71. Зокрема, скаржник вважає, що у разі задоволення позову та визнання недійсним договору про переведення боргу від 29.03.2018 зменшився б розмір вимог ТОВ "Азоврітейл" до боржника, що, на його думку, вплинуло б на частку інших кредиторів у ліквідаційній масі та обсяг задоволення їх вимог.
72. Верховний Суд вважає за необхідне окремо зауважити на тому, що ні у мотивувальній, ні у резолютивній частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 не міститься висновків щодо прав, інтересів чи обов`язків ТОВ "Сенс Експо", не вирішувалося питання щодо належності, розміру, черговості чи порядку задоволення його кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Український Рітейл".
73. Так само зазначеним рішенням не вирішувалося питання щодо визнання, зміни, припинення чи перегляду грошових вимог ТОВ "Азоврітейл" або будь-якого іншого кредитора боржника.
74. Наведені скаржником міркування про можливе зменшення розміру вимог ТОВ "Азоврітейл" та подальший вплив такого зменшення на розподіл ліквідаційної маси ґрунтуються на припущеннях щодо можливих майбутніх наслідків задоволення позову та потребують настання низки додаткових юридичних обставин, які не були предметом розгляду у цій справі.
75. Доводи скаржника про можливий вплив результату розгляду цього спору на оцінку заінтересованості ТОВ "Азоврітейл" або на правомірність його кредиторських вимог також не свідчать про вирішення оскаржуваним рішенням питання про права, інтереси чи обов`язки ТОВ "Сенс Експо", оскільки такі питання не були предметом розгляду у цій справі та не вирішувалися судом першої інстанції.
76. Тому наведені скаржником доводи свідчать лише про можливий опосередкований вплив результату спору на інші правовідносини, що саме по собі не підтверджує вирішення оскаржуваним рішенням питання про права, інтереси чи обов`язки ТОВ "Сенс Експо" з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 04.03.2026 у справі №922/5241/21.
77. Водночас, як зазначено вище, наведені скаржником обставини не спростовують правильності висновку господарського суду апеляційної інстанції про відсутність у нього права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025, з огляду на те, що ТОВ "Сенс Експо", будучи кредитором боржника з 2020 року та вважаючи, що результат розгляду цього спору може вплинути на його майнові інтереси, не зверталося до суду першої інстанції із заявою про залучення його до участі у справі як третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору, хоча мало достатньо часу та процесуальних можливостей для реалізації такого права.
78. За таких обставин скаржник фактично обґрунтовує своє право на апеляційне оскарження посиланням на можливий вплив результату спору на свої інтереси вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, хоча процесуальний закон надавав йому можливість заявити про такі інтереси та брати участь у розгляді відповідного спору ще на стадії його розгляду судом першої інстанції.
79. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову від 28.01.2026 у справі №924/700/24. У зазначеній справі предметом касаційного перегляду було питання правомірності закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, а судове рішення, яке переглядалося, безпосередньо стосувалося прав та обов`язків особи, повноваження якої були припинені оскаржуваною ухвалою. Натомість у справі, що переглядається, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 не містить висновків щодо прав, інтересів чи обов`язків ТОВ "Сенс Експо", а тому наведені правові висновки не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції положень п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
80. Наведені у постанові від 02.10.2019 у справі №910/9535/18 висновки Верховного Суду не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, оскільки у справі, що переглядається, відсутній безпосередній та безумовний зв`язок між оскаржуваним рішенням і правами чи інтересами ТОВ "Сенс Експо", а скаржник не вживав заходів для залучення до участі у розгляді цього спору.
81. Верховний Суд відхиляє посилання скаржника на постанову від 06.03.2025 у справі №911/666/24(911/1245/24).
82. У зазначеній справі Верховний Суд розглядав питання наявності у кредитора боржника права на звернення до суду із позовом про визнання недійсним правочину боржника у межах справи про банкрутство та виходив із того, що кредитор, права якого можуть бути порушені таким правочином, не позбавлений можливості оспорювати його у судовому порядку.
83. Натомість у справі, що переглядається, предметом касаційного перегляду є не право кредитора на пред`явлення відповідного позову, а наявність у особи, яка не брала участі у розгляді відокремленого спору, права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції відповідно до ст.ст. 17, 254 та п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
84. Отже, наведені скаржником висновки Верховного Суду стосуються інших правовідносин та не спростовують правильності висновку господарського суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для перегляду рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо".
85. Верховний Суд також відхиляє посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №904/4387/19.
86. Зазначена постанова ухвалена у межах основної справи про банкрутство ТОВ "Український Рітейл" за результатами перегляду судових рішень щодо затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та закриття провадження у справі про банкрутство. Правові висновки, викладені у цій постанові, стосуються оцінки повноти дій ліквідатора, дослідження фінансово-господарського стану боржника, виявлення його активів та вирішення питання щодо наявності підстав для притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності. 
87. Натомість предметом розгляду у справі №904/4387/19(904/2682/24) є вимога про визнання недійсним договору про переведення боргу, а предметом касаційного перегляду у цій справі є законність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо" на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України.
88. Отже, наведені скаржником висновки Верховного Суду не стосуються процесуального питання наявності чи відсутності у ТОВ "Сенс Експо" права на апеляційне оскарження рішення у відокремленому позовному провадженні та не свідчать про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права у цій справі.
89. Верховний Суд також відхиляє доводи скаржника про неврахування господарським судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15.07.2020 у справі №910/7827/17, від 14.09.2022 у справі №910/3987/20 та від 23.11.2023 у справі №907/726/18.
90. Наведені правові висновки стосуються особливостей розгляду спорів у межах провадження у справі про банкрутство, а також обов`язковості виконання судами вказівок суду касаційної інстанції під час нового розгляду справи.
91. Водночас у справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції не здійснював перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області по суті заявлених позовних вимог та не надавав оцінки висновкам суду першої інстанції щодо дійсності чи недійсності спірних правочинів, а вирішував виключно питання наявності у ТОВ "Сенс Експо" права на апеляційне оскарження відповідного рішення. 
92. Отже, наведені скаржником правові висновки не спростовують правильності застосування судом апеляційної інстанції положень ст.ст. 17, 254 та п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України та не свідчать про неправильність висновків щодо відсутності підстав для розгляду поданої ним апеляційної скарги.
93. З огляду на викладене доводи касаційної скарги не спростовують правильності висновків господарського суду апеляційної інстанції в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою скаржника.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
94. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
95. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025, - без змін. 
Судові витрати
96. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з касаційним переглядом справи, покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сенс Експо" залишити без задоволення.
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2026 в частині закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сенс Експо" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2025 у справі №904/4387/19(904/2682/24) залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя В. Картере

Судді К. Огороднік

В. Погребняк