ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/12/25	
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії: головуючий суддя Іванчук С.В., судді Міліціанов Р.В.,Ржепецький В.О., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційних скарг: Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області б/н від 08.04.2026 (вх. №01-05/1074/26 від 09.04.2026) та Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" б/н від 13.04.2026 (вх. №01-05/1120/26 від 14.04.2026) на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 (повний текст рішення складено та підписано 23.03.2026, суддя Гевко В.Л.)
у справі №921/12/25
за позовом: Заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, м. Івано-Франківськ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т", м.Тернопіль
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області, м. Тернопіль
про виселення з орендованого державного нерухомого майна.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
У січні 2025 року Заступник керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “САНАТА Т” про виселення Товариства з обмеженою відповідальністю “САНАТА Т” з орендованого державного нерухомого майна, а саме: частини площадки з залізобетонним покриттям №14 площею 864,0 кв.м., інвентарний номер 101000032, що розміщена за адресою: вул. Текстильна, 30а, м. Тернопіль.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/12/25 за правилами загального позовного провадження. В ухвалі від 14.01.2025 судом повідомлено, зокрема, що відповідач відповідно до статей 165, 178 ГПК України вправі надати суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.
30.01.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю “САНАТА Т” надійшов відзив б/н від 29.01.2025 (вх. №758), у якому відповідач просив суд залишити позов без розгляду, а у випадку розгляду судом справи по суті - відмовити у задоволенні позову. У тексті відзиву наведено перелік вартості послуг на правову допомогу, а також зазначено, що докази на підтвердження їх розміру будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України.
11.02.2025 судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області.
19.05.2025 Господарським судом Тернопільської області у справі №921/12/25 ухвалено рішення, яким: 
відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, викладеного у відзиві на позовну заяву від 29.01.2025 (вх. №758 від 30.01.2025); 
відмовлено у задоволенні позову; 
судові витрати, в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладено на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області; стягнено з Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на користь Тернопільської обласної прокуратури 3028 грн судового збору.
У рішенні від 19.05.2025 зазначено, що згідно з п. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Судом встановлено, що саме Регіональним офісом водних ресурсів у Тернопільській області, як балансоутримувачем, вчинялись дії для припинення договору оренди № 1368 від 29.01.2019 (написання листів орендарю та орендодавцю), проте, як встановлено судом, такі дії третьої особи вчинялись з порушенням порядку, а саме, без обґрунтування використання такого майна для конкретних власних потреб, як це вимагає Закон України "Про оренду державного та комунального майна".
З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій саме Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, то судові витрати, в порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України, судом покладено на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача – Регіональний офіс водних ресурсів у Тернопільській області.
27.05.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" подав заяву про ухвалення додаткового рішення у справі 921/12/25.
Додатковим рішенням від 10.07.2025 відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" про ухвалення додаткового рішення у справі 921/12/25.
14.10.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області та Заступника Керівника Тернопільської обласної прокуратури залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 19.05.2025 у справі №921/12/25 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг залишено за скаржниками. 
14.10.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “САНАТА Т” залишено без задоволення. Додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.07.2025 у справі №921/12/25 залишено без змін. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишено за скаржником. 
Постанова Західного апеляційного господарського суду, зокрема обґрунтована тим, що з матеріалів справи вбачається, що у прохальній частині заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/12/25 заявник просив стягнути із сторони позивача на користь відповідача 41000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. При ухваленні оскаржуваного додаткового рішення з урахуванням того, що спір у справі №921/12/25 виник з вини третьої особи - Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, суд першої інстанції, не надаючи правої оцінки наданим відповідачем доказам понесення витрат на професійну правничу допомогу та поданим іншими учасниками справи запереченням щодо стягнення витрат на правову допомогу, їх розміру відмовив у задоволенні заяви відповідача від 26.05.2025 про покладення витрат на правову допомогу на позивача. 
03.11.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" надійшла заява (подана 02.11.25р.через електронний суд) про ухвалення додаткового рішення у справі 921/12/25. 
У заяві заявник просив суд: поновити строк для подання даної заяви; ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути із Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області в користь ТОВ “САНАТА Т” витрати на професійну правничу допомогу в сумі 41 000,00 гривень,
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.11.25р. прийнято до розгляду заяву ТзОВ «Соната Т» про ухвалення додаткового рішення.
Додатковим рішенням від 10.03.2026 заяву задоволено частково, стягнуто з Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Місцевий господарський суд дійшов висновку, що в даному випадку має місце безпідставне збільшення вартості надання послуг адвокатом, зокрема в частині завищення кількості годин щодо підготовки процесуальних документів, вивчення та аналізу практики та фактичної участі у судових засіданнях.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
До Західного апеляційного господарського суду 09.04.2026 через систему Електронний суд надійшла апеляційна скарга Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на додаткове Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі 921/12/25, в якій заявник просить додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви відповідача про винесення додаткового рішення.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.04.2026 апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі №921//12/25- залишено без руху. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Через систему Електронний суд, скаржник подав заяву про усунення недоліків (вх № 01-04/3213/26 від 17.04.26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 відкрито апеляційне провадження та розгляд апеляційної скарги Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. 
14.04.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" подано апеляційну скаргу б/н від 13.04.2026 (вх. №01-05/1120/26 від 14.04.2026) на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року, в якій заявник просить змінити додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026р. у даній справі, збільшивши суму витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню із третьої особи, до заявлених 41 000,00 гривень. 
Стягнути з третьої особи в користь відповідача судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із даним судовим провадженням в суді апеляційної інстанції, докази сплати чи необхідності сплати яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, про що зазначено вище.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі №921//12/25- залишено без руху. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Через систему Електронний суд, скаржник подав заяву про усунення недоліків (вх № 01-04/3614/26 від 01.05.26).
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.05.2026 відкрито апеляційне провадження та розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи. 
Ухвалою суду від 18.06.26р. розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" та Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області об`єднано в одне апеляційне провадження.
27.04.2026. Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях подано відзив на апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області. В якій заявник вважає, що апеляційна скарга Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області про скасування додаткового рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі № 921/12/25 підлягає задоволенню.
29.04.2026 Тернопільська окружна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на додаткове Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі 921/12/25. В якій заявник просить апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на додаткове Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі 921/12/25 задоволити.
12.05.2026 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях подало відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАТА Т" на додаткове Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі 921/12/25. В якій заявник вважає, що апеляційна скарга ТОВ «САНАТА Т» не підлягає задоволенню, а додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі № 921/12/25 підлягає скасуванню.
14.05.2026 Тернопільська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу ТОВ «САНАТА Т» на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі №921/12/25. В якому просить у задоволені апеляційної скарги представника ТОВ «САНАТА Т» відмовити, додаткове рішення суду від 10.03.2026 у справі № 921/12/25 скасувати.
28.05.2026 ТОВ «САНАТА Т» подало відзив на апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області на додаткове Рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 року у справі 921/12/25. В якій просить апеляційну скаргу третьої особи залишити без задоволення. Стягнути з третьої особи в користь відповідача судові витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із даним судовим провадженням в суді апеляційної інстанції, докази сплати чи необхідності сплати яких будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, про що зазначено вище.
Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.
Доводи апеляційної скарги третьої особи 
Вимоги апеляційної скарги третьої особи обґрунтовано тим, що оскаржене додаткове рішення ухвалене без з`ясування та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник покликається на такі доводи:
- Господарським судом Тернопільської області повторно розглядалося питання ухвалення додаткового рішення у справі № 921/12/25 про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 000,00 грн;
- обґрунтування представника відповідача про поновлення строку та повторне стягнення витрат на професійну правничу допомогу залежали лише від його суб`єктивної волі (подання заяви про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу та оскарження її в апеляційному порядку), а не від об`єктивно непереборних обставин;
- в апеляційній скарзі від 04.08.2025 відповідачем зазначено, що витрати на правничу допомогу підлягали стягненню з позивача, а так як третя особа брала участь у справі на стороні позивача, у суду першої інстанції були всі підстави стягнути витрати на правничу допомогу із третьої особи;
- ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції вважав, що заяву ТзОВ «САНАТА Т» від 02.11.2025 року про стягнення на користь відповідача витрат на правничу допомогу подано з дотриманням порядку, визначеного ГПК України;
- оскарження в апеляційному порядку додаткового рішення від 10 липня 2025 року представником відповідача не є поважною причиною для поновлення строку на повторне звернення до суду з такою ж заявою, після відмови судом апеляційної інстанції у її задоволенні.
Доводи прокуратури та позивача
В поданих відзивах прокурор та позивач погодились з доводами апеляційної скарги третьої особи, вважають, що апеляційна скарга Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області про скасування додаткового рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі № 921/12/25 підлягає задоволенню.
- суд ухвалюючи основне рішення по справі не вирішив питання про покладення на третю особу витрат на професійну правничу допомогу, які являються складовою судових витрат та які було понесено відповідачем, оскільки на час проголошення рішення в матеріалах справи були відсутні докази які б підтверджували їх розмір;
- заява представника відповідача від 02.11.2025, у якій останній просив стягнути з третьої особи 41 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та за результатами розгляду якої Господарським судом Тернопільської області 10.03.2026 прийнято додаткове рішення у справі № 921/12/25, підлягала залишенню судом першої інстанції без розгляду як така, яка подана із порушенням процесуальних строків так із підстав наявності судового рішення із наведених у заяві питань;
- не надаючи жодної правової оцінки наданим відповідачем доказам понесення витрат на професійну правничу допомогу та поданим іншими учасниками справи запереченням щодо стягнення витрат на правову допомогу, їх розміру, з урахуванням того, що спір у справі №921/12/25 виник з вини третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, на яку рішенням суду від 19.05.2025 покладено витрати зі сплати судового збору, суд відмовив у задоволенні заяви відповідача від 26.05.2025 про покладення витрат на правову допомогу на позивача, оскільки протилежне призвело б до виходу судом за межі прохальної частини заяви від 26.05.2025 про ухвалення додаткового рішення;
- звертаючись повторно до суду 02.11.2025, представник відповідача просив поновити строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення, однак обґрунтування відповідача залежали лише від його суб`єктивної волі, а не від об`єктивно непереборних обставин;
- приймаючи рішення від 10.03.2026 Господарський суд Тернопільської області не вирішив питання щодо поновлення строків, причин їх пропуску, не надав оцінки наданим поясненням з цього питання представниками Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області та прокуратури.
Доводи відповідача
В поданому відзиві ТзОВ «САНАТА Т» наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника (третьої особи):
- стороною відповідача докази, які підтверджували розмір витрат на правничу допомогу первинно подано в межах встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України п`ятиденного строку після ухвалення рішення суду, а обмежень щодо кількості заяв про ухвалення додаткового рішення, які має право подати учасник справи, процесуальне законодавство не містить;
- безпідставними є доводи третьої особи про те, що суд повторно розглянув заяву, яка вже була вирішена, чим порушив принцип правової визначеності, оскільки повторна заява про ухвалення додаткового рішення не є аналогічною первинно поданій заяві (заявлялись вимоги про стягнення судових витрат до різних учасників справи);
- апелянтом не доведено незаконність оскаржуваного додаткового рішення суду з точки зору викладених у апеляційній скарзі міркувань.
Доводи апеляційної скарги відповідача 
Вимоги апеляційної скарги ТзОВ «САНАТА Т» обґрунтовано тим, що оскаржене додаткове рішення ухвалене без з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник покликається на такі доводи:
- судом проігноровано імперативні положення ч. 5 та ч. 6 цієї ст. 126 ГПК України, згідно яких суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами;
- суд не наділено правом зменшувати розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи;
- у п. 39 мотивувальної частини додаткової ухвали від 8 червня 2022 року у справі № 920/1191/20 Верховний Суд зробив висновок про безпідставність клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги без надання будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів та без наведення обґрунтованого розрахунку витрат, які є співмірними;
- Верховний Суд у постановах від 06.12.2023 у cправі № 905/493/22, від 25.05.2021 у справі №910/7586/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21, від 26.10.2022 у справі №910/4277/21, від 18.04.2023 у справі №903/378/22, від 23.03.2023 у справі №921/434/21, від 25.04.2023 у справі №910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта.
Доводи позивача
В поданому відзиві позивач наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника (ТзОВ «САНАТА Т»):
- у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення;
- Господарським судом Тернопільської області питання стягнення на користь Скаржника правничої допомоги вже розглянуте згідно рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.07.2025 у справі №921/12/25;
- суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; в той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доводи прокуратури
В поданому відзиві прокурор наводить такі аргументи на спростування доводів скаржника (ТзОВ «САНАТА Т»):
- для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21);
- стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу;
- в матеріалах справи наявні заперечення прокуратури та третьої сторони щодо задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення від 20.11.2025 із аналізу описової та прохальної частин, яких слідує, що такі містять обґрунтування зменшення розміру витрат та підтверджують звернення сторін до суду з відповідним клопотанням;
- Господарським судом Тернопільської області питання стягнення на користь Скаржника правничої допомоги вже розглянуте згідно рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.07.2025 у справі №921/12/25;
- оскарження заявником в апеляційному порядку додаткового рішенням Господарського суду Тернопільської області від 10.07.2025, яким відмовлено у задоволені заяви про стягнення правничої допомоги не є підставою для поновлення строку на подання такої ж заяви; адже причини мають бути такими, що справді перешкоджали особі звернутися до суду, а не були наслідком її бездіяльності.
Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої ст. 2 ГПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Згідно із ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядку.
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Колегія суддів зазначає, що вирішенню у цій справі підлягає питання не лише розміру заявлених витрат, а й наявності у відповідача підстав щодо повторного звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу після того, як таке питання вже було предметом судового розгляду.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду .
Згідно із ч. 1 ст. 221 ГПК України сторона, яка з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
При поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 921/221/21, від 31.05.2022 у справі №917/304/21, від 24.01.2023 у cправі № 922/4022/20.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 124, 129 Господарського процесуального кодексу України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (постанова Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19; Постанова КГС ВС від 07.02.2024 № 904/1377/22);
Рішення у справі ухвалено Господарським судом Тернопільської області 19.05.2025, тоді як заява ТзОВ «САНАТА Т» про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду лише 03.11.2025, тобто після спливу строку, визначеного частиною 8 статті 129 ГПК України.
Відповідно до наведеної норми докази на підтвердження понесених судових витрат подаються до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови попереднього повідомлення суду про намір їх стягнення. Отже, процесуальний закон встановлює чіткий та обмежений строк для вчинення відповідної процесуальної дії.
В поданій місцевому господарському суду через систему Електронний суд заяві від 02.11.2025 (вх.7676 від 03.11.2025) заявник просив поновити строк для подання цієї заяви та доказів.
Обґрунтовуючи своє клопотання тим, що після ухвалення рішення суду у справі стороною відповідача подано у встановлений законом строк заяву про ухвалення додаткового рішення (стягнення витрат на правничу допомогу), однак суд відмовив у її задоволенні, вказавши, що витрати підлягають стягненню не з позивача, а з третьої особи. На зазначене рішення суду стороною відповідача було подано апеляційну скаргу, яку постановою суду апеляційної інстанції залишено без задоволення . Зазначені обставини, на думку заявника, були підставою для поновлення строку на подання заяви, оскільки факт вказання у заяві про ухвалення додаткового рішення учасника справи, з якого слід стягнути судові витрати, відмінного від визначеного судом, як і факт оскарження додаткового рішення, що є процесуальним правом сторони у справі, не можуть позбавляти права на відшкодування судових витрат, як одного із основних принципів судочинства.
Посилання заявника на оскарження додаткового рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.07.2025 не може бути визнано поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки саме по собі апеляційне оскарження судового рішення не зупиняє перебігу строку, встановленого частиною 8 статті 129 ГПК України, та не позбавляє особу можливості своєчасно реалізувати свої процесуальні права.
Також колегія суддів звертає увагу, що, ухвалюючи додаткове рішення від 10.03.2026, місцевий господарський суд не надав оцінки питанню дотримання заявником процесуального строку на звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та не навів мотивів щодо наявності/відсутності підстав, визначених у клопотпанні про поновлення строку, для його поновлення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зазначила, що аналіз положень ст. 244 ГПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
Разом з цим, з матеріалів справи встановлено, що заяву ТзОВ «САНАТА Т» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу вже було розглянуто Господарським судом Тернопільської області, який додатковим рішенням від 10.07.2025 відмовив у її задоволенні. Вказане рішення було предметом апеляційного перегляду та залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025.
Відтак, 03.11.2025 заявник повторно звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою про стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 41 000,00 грн
Колегія суддів зазначає, що незгода заявника з наслідками такого розгляду або подальше оскарження відповідного судового рішення не створює для нього права повторно ініціювати розгляд тотожного процесуального питання шляхом подання нової заяви про ухвалення додаткового рішення. При цьому, посилання скаржника (відповідача) про те, що друга заява стосувалася іншого учасника справи, не спростовує наведеного висновку, оскільки предметом обох заяв залишалося відшкодування одних і тих самих витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем під час розгляду цієї справи.
Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. 
З матеріалів справи встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області, проте, у прохальній частині заяви про стягнення правничої допомоги заявник просив стягнути її саме з позивача, а не третьої сторони, з огляду на це суд додатковим рішенням від 10.07.2025 відмовив у її задоволенні.
Відтак, приймаючи 10.03.26р додаткове рішення місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав повторного розгляду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу наданої відповідачу у справі №921/12/25.
Разом з цим, доводи апеляційної скарги ТзОВ «САНАТА Т» щодо необґрунтованого зменшення судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу до 20 000,00 грн колегія суддів відхиляє, оскільки вони ґрунтуються на помилковому припущенні про наявність у відповідача підстав на повторне звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Водночас колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області про відсутність правових підстав для повторного розгляду питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, яке вже було предметом судового розгляду та щодо якого прийнято судові рішення, що набрали законної сили.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин доводи апеляційної скарги ТзОВ «САНАТА Т» щодо збільшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до 41 000,00 грн не впливають на правильність вирішення спору, оскільки відсутні підстави для повторного розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).
Відхиляючи доводи скаржника (відповідача), суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі Шевельов проти України).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За змістом положень ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є не з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області підлягає задоволенню, тоді як апеляційна скарга ТзОВ «САНАТА Т» - залишенню без задоволення, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТзОВ «САНАТА Т» про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/12/25.
Керуючись ст. ст. 86, 123, 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Регіонального офісу водних ресурсів у Тернопільській області б/н від 08.04.2026 (вх. №01-05/1074/26 від 09.04.2026) – задоволити.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАТА Т» б/н від 13.04.2026 (вх. №01-05/1120/26 від 14.04.2026) – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 10.03.2026 у справі №921/12/25 – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «САНАТА Т» про ухвалення додаткового рішення від 02.11.2025 (вх. № 767 від 03.11.2025) відмовити повністю.
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення (постанови).
Матеріали справи повернути до суду першої інстанції. 
Копію повного тексту судового рішення (постанови) не пізніше двох днів від дати складення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності – засобами поштового зв`язку. 

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Міліціанов Р.В.

суддя Ржепецький В.О.