Дата документу 30.06.2026 Справа № 2-1600/2007

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №2-1600/2007 Головуючий у 1-й інстанції:Калугіна Г.Б.
Провадження №22-ц/807/141/26-3 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 червня 2026 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Кухаря С.В., Полякова О.З.,  Товстопятко З.С.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського управління Міністерства юстиції України на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на рішення та дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, заінтересована особа: ОСОБА_1 . 

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31.05.2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини мого доходу, починаючи з 26.04.2007 року та до досягнення дитиною 18-річного віку. Видано виконавчий лист за N 2-1600/2007. 

На виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби у м. Запоріжжі знаходиться виконавче провадження № 57225225, відкрите на підставі виконавчого листа №2-1600/2007 виданого 12 червня 2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 29 квітня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Зазначене виконавче провадження передавалося від одного державного виконавця до іншого, зокрема з жовтня 2022 року виконавче провадження знаходиться на виконанні у старшого державного виконавця Гришунова Д.В.. 

07 липня 2025 року ОСОБА_1 звертається до Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову державного виконавця Гришунова Д.В. Хортицького ВДВС у м. Запоріжжі від 17.02.2023 року «Про скасування процесуального документу» у виконавчому провадженні № 57225225, другою вимого було визнання неправомірними всі без винятку виконавчі дії, вчинені у виконавчому провадженні № 57225225 після 30.01.2023 року. 

19.08.2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя (суддя Мурашова Н.А.) скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Гришунова Д.В. Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гришунова Дениса Васильовича від 17.02.2023 року про скасування процесуального документа у виконавчому провадженні № 57225225. В іншій частині скарги – відмовлено. 

Після того, як вищезазначена ухвала набрала законної сили представником ОСОБА_2 – адвокатом Нікітіною Т.Г., 12.09.2025 року до Хортицького ВДВС на ім`я начальника була подана заява, у якій остання просила привести виконавче провадження № 57225225 у відповідності до вимог законодавства та фактичних обставин справи. 

За результатами її звернення, начальником Хортицького ВДВС Горловим В.Г. 12.09.2025 року була винесена постанова про результати перевірки законності виконавчого провадження №57225225, за результатами перевірки були виявлені порушення з боку державного виконавця, на підставі чого постановою начальника Хортицького ВДВС від 12.09.2025 року було скасовано постанову державного виконавця від 30.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження, 15.09.2025 року винесена постанова старшим державним виконавцем Гришуновим Д.В. про відновлення виконавчого провадження, також 15.09.2025 року була винесена постанова старшим державним виконавцем Гришуновим Д.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. 

06.10.2025 року ОСОБА_1 звертається до Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову начальника Хортицького ВДВС від 12.09.2025 року про скасування постанови державного виконавця від 30.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025 року про відновлення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. 

03.11.2025 року ОСОБА_1 звертається до Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на постанову начальника Хортицького ВДВС від 12.09.2025року про скасування постанови державного виконавця від 30.01.2023 року про закінчення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025 року про відновлення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
15.08.2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя (суддя Кучерук І.Г.) у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. Скаржник (боржник) із зазначеним рішенням не погодився і 20.11.2025 року подав апеляційну скаргу. 

Під час розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні представник боржника, адвокат Яма Д.М. заявив клопотання щодо зупинення провадження у цій справі до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі № 127/6664/ 14-ц, касаційне провадження № 14-92цс25, суддя-доповідач Погрібний С.О.) у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду. Зазначено клопотання було задоволено. 

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року зупинено провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2025 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горлова Віталія Геннадійовича від 12 вересня 2025 року про скасування постанови державного виконавця від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження; постанови старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гришунова Дениса Васильовича від 15 вересня 2025 року про відновлення виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, заінтересована особа: ОСОБА_2 (стягувач), про стягнення заробітної плати, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №127/6664/14-ц (касаційне провадження №14-92цс25). 

16.06.2025 року ОСОБА_1 звертається до Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо неправомірності дії державного виконавця Хортицького ВДВС в частині включення до сум доходу боржника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року. Окрім того ОСОБА_1 у своїй скарзі просив зобов`язати державного виконавця Хортицького ВДВС виключити з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року 15.08.2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя (суддя Салтан Л.Г.) у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. 
Скаржник (боржник) із зазначеним рішенням не погодився і 04.09.2025 року подав апеляційну скаргу. 
Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року (справа № 2-1600/2007 провадження в апеляційному суді №22-ц/807/141/26) скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Визнано неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції' України (м. Одеса) в частині включення до сум доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, та зобов`язати державного виконавця виключати з розрахунку заборгованості з аліментів суми "додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період, до 16 листопада 2022 року з підстав, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови. Згідно мотивувальної частини зазначеної Постанови суд не констатував незаконності дій державного виконавця в частині включення до суми доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року. У зазначеній постанові в мотивувальній частині, апеляційний суд посилається на те, що «Оскільки коригування розрахунку заборгованості з аліментів, збільшення суми боргу за рахунок додаткової винагороди військовослужбовця ОСОБА_1 були здійсненні після прийняття постанови старшим державним виконавцем Гришуновим Д.В. від 17 лютого 2023 року про поновлення виконавчого провадження, яка була скасована Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19 серпня 2025 року, яка набрала законної сили, отже, виконавче провадження з 30 січня 2023 року вважається закінченим, а тому будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 57225225, які вчинені після 30 січня 2023 року, є незаконними». 

Тобто Запорізький апеляційний суд прийняв рішення щодо незаконності дій державного виконавця в частині включення до суми доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, а не тому, що це не передбачено діючим законодавством, тобто виключно через процесуальні порушення виконавця. Окрім того скарга ОСОБА_1 була задоволена частково, тобто у задоволенні вимоги про зобов`язання державного виконавця Хортицького ВДВС виключити з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року, відмовлено. Окрім того у резолютивній частині зазначеної постанови не зазначено, що треба повернути сплачені аліменти з бойових виплат. Таким чином повністю погоджуюся з апеляційним судом, який зазначив, що вирішення питань про законність нарахування цих сум є передчасними. Це означає, що і вимоги про повернення зазначених сум також є передчасними. Не дивлячись на вищезазначене боржник – ОСОБА_1 починаючи з 22.01.2026 року, 29.01.2026 року, 03.02.2026 року та 10.02.2026 року подавав до Хортицького ВДВС заяви з вимогою виключення з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року та повернути йому ці грошові кошти.

06.03.2026 року стягувачем було отримано виклик до державного виконавця з вимогою повернути надмірно стягнуті грошові кошти, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року та з`явитися до державного виконавця 10.03.2026 року о 10.00 год. До зазначеного виклику доданий розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 02.02.2026 року включно загальна сума переплати зі сплати аліментів за виконавчим провадженням становить 59 597,37 грн. Вимоги обґрунтовані винесенням Постанови Запорізького апеляційного суду у справі №2-1600/2007 провадження № 22-ц/807/141/26 від 20.01.2026 року. ОСОБА_2 отримала на свою картку 24042,17 грн, а інші 35 555,56 грн з акумулюванні на розрахунковому рахунку виконавчої служби, оскільки з першою подачею скарги ОСОБА_1 до Хортицкого районного суду м. Запоріжжя з червня 2025 року, грошові кошти не перераховувалися стягувачу.

У зв`язку з тим, що Постановою Запорізького апеляційного суду (по справі 2-1600/2007 провадження в апеляційній інстанції № 22-ц/807/141/26) вимоги скарги ОСОБА_1 були задоволені частково, а також те, що апеляційний суд не констатував незаконність дій державного виконавця, щодо включення до розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, окрім того Ухвалою Запорізького апеляційного суду (по справі 2-1600/2007 провадження в апеляційній інстанції № 22-ц/ 807/141 /26-2) зупинено апеляційне провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №127/6664/14-ц (касаційне провадження №14-92цс25), всі дії по виконавчому провадженню, в тому числі і повернення надмірно сплачених сум, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, є не лише передчасним, а й незаконним. Сторона стягувача вважає, що вимога державного виконавця про повернення вищезазначених сум є незаконною, а відповідно і складений розрахунок заборгованості від 02.02.2026 року також є незаконним. 

Такі дії старшого державного виконавця прямо суперечить принципу об`єктивності та законності, оскільки підриває довіру до системи органів державної виконавчої служби, а також судової системи через спотворення принципу обов`язковості судового рішення. Просять суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, які викладені у виклику до державного виконавця стягувачу. Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року по ВП № 57225225.

Просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Д.В.:
- які виразились у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, які викладені у виклику до державного виконавця – стягувачу; 
- які виразилися у виключені з розрахунку заборгованості аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року по ВП №57225225. 

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, які викладені у виклику до державного виконавця стягувачу. 
Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року по ВП №57225225.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені скарги. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що дії державного виконавця, на які скаржиться стягувач, взагалі не можуть бути предметом оскарження у порядку ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.447-451 ЦПК України. Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: визнано неправомірними дії державного виконавця щодо включення бойових виплат до доходу, з якого стягуються аліменти за період до 16.11.2022, а також зобов`язано державного виконавця виключити зазначені суми з розрахунку заборгованості. Саме на виконання цієї постанови виконавець склав новий розрахунок (станом на 02.02.2026 – переплата аліментів складає 59 597,37 грн) і викликав стягувача для повернення надмірно отриманих коштів. Оскарження дій виконавця, вчинених на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не допускається. Крім того, зупинення апеляційного провадження №22-2/807/141/26-2 за ухвалою суду від 20.01.2026 стосується іншої скарги (на постанову начальника ВДВС Горлова В.Г. від 12.09.2025 про скасування постанови про закінчення ВП) і ніяк не стосується іншої постанови апеляційного суду, яку виконав державний виконавець. Скаржниця неправильно трактує зміст ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2025 (суддя Мурашова Н.А.), якою скасовано постанову державного виконавця від 17.02.2023 про скасування постанови про закінчення ВП від 30.01.2023. Правовим наслідком якої було визнання Запорізьким апеляційним судом незаконними дій з включення бойових виплат у розрахунок заборгованості – саме тому, що ці дії було вчинено після 30.01.2223, коли ВП уже було закінчено. Суд першої інстанції фактично здійснив ревізію судового рішення, яке набуло законної сили. Отже, виконавче провадження з 30.01.2023 вважається закінченим, а тому будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження №57225225, які вчинені після 30.01.2023, є незаконними. Дане виконавче провадження може бути розпочате знову лише після скасування в установленому законом порядку постанови старшого державного виконавця Гришунова Є.Д. від 30.01.2023 про закінчення виконавчого провадження. 

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою Хортицький відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського управління Міністерства юстиції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року скасувати, прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства. 

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у поданій скарзі 20.03.2026 до Хортицького районного суду м. Запоріжжя, представник стягувача Нікітіна Т.Г. оскаржувала дії, які були здійснені державним виконавцем на виконання Постанови Запорізького апеляційного суду № 2-1600/2007 від 20.01.2026, що суперечить ст. 17 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, оскільки фактично оскаржує в суді першої інстанції рішення яке виніс апеляційний суд. Зупинення постановою Запорізького апеляційного суду по справі № 2-1600/2007 від 20.01.2026 стосується постанови начальника Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Горлова Віталія Геннадійовича від 12 вересня 2025 року про скасування постанови державного виконавця від 30 січня 2023 року про закінчення виконавчого провадження; постанови старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гришунова Дениса Васильовича від 15 вересня 2025 року про відновлення виконавчого провадження та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. згідно розрахунку від 02.02.2026 та враховуючи постанову Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 у справі № 2-1600/2007 державним виконавцем було встановлено, що станом на 02.02.2026 з боржника надмірно було стягнуто аліменти в сумі 59597,37 грн, Отже, з урахуванням положень постанови Запорізького апеляційного суду № 2-1600/2007 від 20.01.2026 боржнику мають бути повернуті кошти в сумі 24 042,17 грн (59 597,37 - 35 555,20 = 24 042,17), які надмірно стягнуті з нього впродовж здійснення виконавчих дій.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Д.В., які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, які викладені у виклику до державного виконавця стягувачу є неправомірними, оскільки аліментні виплати позивачем здійснювались в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, а відповідно до частини першої статті 179 СК України саме дитини є власником одержаних на її утримання аліментів, тому правові підстави для повернення цих коштів платнику аліментів – відсутні. Окрім того Ухвалою Запорізького апеляційного суду (по справі 2-1600/2007 провадження в апеляційній інстанції № 22-ц/ 807/141 /26-2) зупинено апеляційне провадження до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №127/6664/14-ц (касаційне провадження №14-92цс25), всі дії по виконавчому провадженню, в тому числі і повернення надмірно сплачених сум, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, є не лише передчасним, та відповідно, неправомірними.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2007 року у справі №2-1600/2007 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 року та до досягнення дитиною 18-ти річного віку. 

На виконання вказаного рішення, 12 червня 2007 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя видав виконавчий лист.

На примусовому виконанні у Хортицькому відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 57225225 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1600/2007 від 12.06.2007 виданого Хортицьким районним судом міста Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від його доходу, починаючи з 26 квітня 2007 р. та до досягнення дитиною 18-ти річного віку.

30 січня 2023 року державним виконавцем Гришуновим Д.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

17 лютого 2023 року державний виконавець Гришунов Д.В. виніс постанову про скасування процесуального документу, а саме постанову про закінчення виконавчого провадження від 30 січня 2023 року.

15.08.2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову начальника Хортицького ВДВС від 12.09.2025 про скасування постанови державного виконавця від 30.01.2023 про закінчення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025 про відновлення виконавчого провадження та постанову старшого державного виконавця Хортицького ВДВС від 15.09.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2025 року зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду у справі №127/6664/14-ц (касаційне провадження №14-92цс25).

16.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо неправомірності дії державного виконавця Хортицького ВДВС в частині включення до сум доходу боржника - ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022, просив зобов`язати державного виконавця Хортицького ВДВС виключити з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022. 15.08.2025 року ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя у задоволенні скарги ОСОБА_1 було відмовлено. 

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року (справа № 2-1600/2007, провадження в апеляційному суді № 22-ц/807/141/26) скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2025 року скасовано. Скаргу задоволено частково. Ухвалено нове судове рішення: «Визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) в частині включення до сум доходу заявника ОСОБА_1 , з яких здійснюється відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16 листопада 2022 року, та зобов`язати державного виконавця виключати з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022 року з підстав, зазначених в мотивувальній частині цієї постанови.».

Державним виконавцем Гришуновим Д.В. сформовано та направлено на адресу стягувача Виклик до державного виконавця, відповідно до змісту якого, державний виконавець, керуючись Постановою № 2-1600/2007, виданої 20.01.2026 Запорізьким апеляційним судом в частині виключення сум доходу ОСОБА_1 , з яких здійснюються відрахування аліментів, нарахованої і виплаченої додаткової винагороди військовослужбовців Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, пропонує повернути надмірно стягнуті грошові кошти у розмірі 24042,17 грн на депозитний рахунок відділу ДВС.

Заявниця звернулася до суду з цією скаргою, в якій просить визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Д.В.:
- які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, які нараховані і виплачені ОСОБА_1 з додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, за період до 16.11.2022 року, які викладені у виклику до державного виконавця стягувачу;
- які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року по ВП № 57225225.

Між учасниками справи склалися правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця.

Під час розгляду справи апеляційний суд виходить з наступного.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Із наведеними конституційними положеннями кореспондується ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_5 обґрунтовувала порушення свого права та просила визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Д.В., які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нараховані і виплачені ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року, а також які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, у розмірі 24042,17 грн, які були перераховані на рахунок ОСОБА_5 .

Водночас, Постановою Запорізького апеляційного суду  від 20.01.2026 року у справі № 2-1600/2007 скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: визнано неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) щодо включення бойових виплат до доходу, з якого стягуються аліменти, за період до 16.11.2022 року, а також зобов`язано державного виконавця виключити зазначені суми з розрахунку заборгованості.

Саме на виконання зазначеної постанови державний виконавець склав новий розрахунок ( станом на 02.02.2026 року – переплата аліментів складає 59597 грн) .

Отже оскарження дій виконавця, вчинених на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не допускається, оскільки суперечить ст. 19 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, ст. ст. 1, 18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язковості судових рішень.

Крім того посилання суду першої інстанції на зупинення апеляційного провадження № 22-ц/807/141/26-2 (ухвала Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року) стосується іншої скарги ( на постанову начальника ВДВС Горлова В.Г. від 12.09.2025 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження) та ніяк не стосується іншої постанови Запорізького апеляційного суду від 20.01.2026 року, яку виконав державний виконавець.

З огляду на зазначене судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог скаргиОСОБА_5 про визнання неправомірними дії державного виконавця Гришунова Д.В., які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовців ЗСУ, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нараховані і виплачені ОСОБА_1 за період до 16.11.2022 року не можна вважати законним та обгрунтованим, тому в цій частині воно підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні цих вимог скарги.

Аргументи апеляційних скарг в цій частині є виправданими

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою на дії державного виконавця, ОСОБА_5 обґрунтовувала також порушення свого права саме зверненням виконавця із вимогою повернути надмірно стягнуті грошові кошти у розмірі 24042,17 грн, які були перераховані на рахунок ОСОБА_5 .

Аналізуючи зміст вказаного виклику (а.с.9-11), апеляційний суд зазначає, що державним виконавцем фактично були вчинено виконавчі дії, які могли спричинити зміну правового становища заявника та поклали на неї певний обов`язок.

Так, у вказаному виклику державний виконавець зобов`язує ОСОБА_2 повернути надмірно стягнуті грошові кошти у розмірі 24042, 17 грн, які були перераховані на її рахунок та зобов`язує останню з`явитися до державного виконавця 10.03.2026 року на 10.00 годину та надати пояснення за фактом невиконання вимоги виконавчого документа, а також повідомити про заходи, що вживаються з метою його виконання. Одночасно роз`яснює, що за невиконання вимог виконавця, остання несе відповідальність відповідно до вимоги закону, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, за своїм змістом зазначена вимога містить відповідні обов`язки та примусовий характер, а в разі її невиконання може породжувати самостійні юридичні наслідки для заявника, а саме виконавець звертається до відповідних органів про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, сам по собі факт незгоди заявника із викладеною позицією виконавця свідчить про порушення прав ОСОБА_5 у розумінні процесуального закону.
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Як вже зазначалося вище, що Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2026 року у справі № 2-1600/2007, була встановлена неможливість вчиняти будь-які виконавчі дії після закінчення провадження, а враховуючи, що на час направлення виконавцем виклику від 20.02.2026 №15226 на адресу скаржниці, так і на час звернення її до суду зі скаргою на такі дії виконавця, виконавче провадження закінчене, вчинення будь-яких виконавчих дій заборонене, отже ні примусове стягнення ні примусове повернення грошових коштів, які були надмірно стягнуті неможливе у примусовому порядку, тому є правильні висновки суду першої інстанції, що направлення вимоги державного виконавця Гришунова Д.В. щодо повернення коштів, є неправомірними.

Слід також звернути увагу на те, що у разі незгоди сторін щодо наявності надмірно сплачених коштів та підстав їх повернення, такий спір підлягає вирішенню у позовному провадженні, зокрема за правилами статті 1212 ЦК України, а не шляхом направлення державним виконавцем вимоги про повернення надмірно стягнутих грошових коштів.

Враховуючи викладене, задовольняючи скаргу ОСОБА_4 в частині визнання неправомірними дії державного виконавця Гришунова Д.В., які виразилися у вимозі повернення надмірно стягнутих грошових коштів, суд першої інстанції зробив правильні висновки, що будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 57225225, які вчинені після 30 січня 2023 року є незаконними, тому прийшов до вірного висновку про наявність факту порушення прав скаржника в цій частині вимог скарги.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського управління Міністерства юстиції України підлягають частковому задоволенню, а ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року підлягає скасуванню в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022року по ВП 57225225 . У задоволенні зазначених вимог скарги слід відмовити.

В іншій частині оскаржувану ухвалу, слід залишити без змін

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до підпунктів "б", "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції. 

Оскільки заявники апеляційної скарги від сплати судового збору були звільнені на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 

Апеляційну скаргу Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського управління Міністерства юстиції України – задовольнити частково.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року  в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_4 про визнання неправомірними дії старшого державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Гришунова Дениса Васильовича, які виразилися у виключенні з розрахунку заборгованості з аліментів суми додаткової винагороди військовослужбовця Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях, нарахованої і виплаченої ОСОБА_1 за період до 16 листопада 2022року по ВП 57225225 – скасувати.

У задоволенні зазначених вимог скарги - відмовити.

В іншій частині ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 квітня 2026 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 03 липня 2026 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Кухар С.В. 	Поляков О.З.