КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О. В.
№ 22-ц/824/8760/2026 
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 373/3531/25

11 червня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Попельнюх Тетяни Іванівни на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2026 року, ухвалене під головуванням судді Опанасюка І. О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.03.2021 року № б/н у розмірі 61 242,89 грн, що складається із: 47 837,56 грн заборгованості за тілом кредиту, 13 405,33 грн заборгованості за простроченими відсотками, та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Позов обґрунтувало тим, що 24.03.2021 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав паспорт кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодився з наступними умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювальна кредитна лінія до 50 000,00 грн; тип кредитної картки - картка «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією; процентна ставка, відсотків річних - 42,0 %; кількість та розмір платежів, періодичність - сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту; розмір мінімального обов`язкового платежу - 5 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення; проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі - 60,00 %.
Зазначає, що заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач підписав власноручно на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 12.12.2019 року № 151 «Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії - 12/24, тип - «Універсальна», що підтверджується випискою за рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.
У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 27.10.2025 року у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 61 242,89 грн, яка складається з 47 837,56 грн - заборгованості за тілом кредиту та 13 405,33 грн - заборгованості за простроченими відсотками.
Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області від02 лютого 2026 року у позові відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 02.03.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно встановив обставини, що мають значення для справи.
Особа, яка подала апеляційну скаргу, зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, адже суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. 
Стверджує, що підписанням заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 24.03.2021 року без-будь яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору. Та обставина, що відповідач тривалий час вносив плату відповідно до умов зазначеної вище угоди, вказує на вільне волевиявлення позичальника в момент укладення правочину, повну обізнаність та погодження з умовами кредитування. 
Вважає, що виписка про рух коштів за рахунком є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу видачі кредиту, часткове погашення заборгованості.
Зазначає, що місцевий суд, відмовляючи у стягненні відсотків, не звернув увагу на те, що відповідно до виписки відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, в тому числі нарахованих відсотків. Після чого відповідач знов користувався встановленим кредитним лімітом, оскільки кредитний ліміт є поновлювальною кредитною лінією, тобто відповідач може використовувати кредитні кошти, погашати заборгованість та знову користуватися кредитними коштами.
Отже, на думку позивача, підтверджено, що відповідач визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами (в тому числі щодо нарахування та сплати %), вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків.
Позивач наголошує, що нарахування заборгованості з %, що здійснювалося банком після підписання заяви від 24.03.2021 року, цілком відповідає тим умовам, що викладені в ній.
Вважає, що місцевий суд надав невірну оцінку доказам у справі, оскільки у заяві клієнта від 24.03.2021 року, яка ним підписана, розмір відсотків узгоджений і розрахунок відсотків з цієї дати здійснено саме за погодженою відсотковою ставкою. Таким чином, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні % за користування кредитом, оскільки заборгованість за % нараховано після підписання заяви відповідача від 24.03.2021 року і у відповідності до її умов.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).
Відповідно до частини першої ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О. В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд встановив та з матеріалів справи вбачається, що 24.03.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали договір про надання банківських послуг (далі - Договір), який складається з наступного: 1. паспорту споживчого кредиту від 24.03.2021 року; 2. заяви про приєднання до умов та правил надання послуг від 24.03.2021 року; 3. умов та правил надання банківських послуг, 4. тарифів.
Цей договір за своєю правовою природою є змішаним договором та поєднує в собі зокрема умови договору про відкриття і обслуговування рахунку та кредитування рахунку.
24.03.2021 року ОСОБА_1 електронним шляхом підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000,00 грн (п. 1.2. Договору); 2) тип кредитної карти: «Універсальна »; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. Договору); 4) процентна ставка, відсотків річних: 42 % (п. 1.3 Договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. Договору); 6) розмір мінімального обов`язкового платежу - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100,00 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100,00 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. Договору); 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які за ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00 % (п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору).
Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № НОМЕР_2 , строк дії - 12/24, тип - «Універсальна», що підтверджується випискою руху коштів за рахунком.
У подальшому відповідач отримав ще кредитну картку № НОМЕР_3 , строк дії - 02/26, тип - картка «Універсальна».
Розмір кредиту, реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення Договору, усі припущення, використані для обчислення процентної ставки зазначені в паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною Договору.
24 березня 2021 року споживчий паспорт підписаний ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки за Договором 24.03.2021 року старт кредитного рахунку № НОМЕР_1 , встановлено кредитний ліміт 24.03.2021 року у розмірі 00,00 грн; 24.03.2021 року кредитний ліміт зменшено до 00,00 грн; 03.11.2022 року кредитний ліміт збільшено - 5 000,00 грн; 27.03.2023 року кредитний ліміт зменшений до 00,00 грн; 01.03.2024 року кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн.; 15.03.2024 року кредитний ліміт збільшено до 61 000,00 грн; 07.08.2024 року - збільшено до 61 000,00 грн; 23.08.2024 року - зменшений до 61 000,00 грн; 03.09.2024 року - зменшено до 0,00 грн.
Згідно виписки про рух коштів за рахунком вбачається, що після отримання кредиту від 24.03.2021 року неодноразово здійснював операції щодо поповнення рахунку. 
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором від 24.03.2021 року № б/н станом на 27.10.2025 року погашено заборгованість за поточним тілом кредиту - 32 806,73 грн; погашено заборгованість за простроченим тілом кредиту - 10 280,34 грн; погашено заборгованість за нарахованими відсотками - 4 333,42 грн, погашено заборгованість за простроченими відсотками - 4 351,74 грн; заборгованість за тілом кредиту - 47 837,56 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн; заборгованість за простроченими відсотками 13 405,33 грн; заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України - 0,00 грн; заборгованість за пенею - 0,00 грн; заборгованість за комісією - 0,00 грн; загальна заборгованість за наданим кредитом - 61 242,89 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. ст. 626, 628 ЦК України).
За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України).
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).
За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частина 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.
За ч. ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Відповідно до п. п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити:1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 20 жовтня 2020 року у справі № 456/3643/17, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 20 листопада 2024 року у справі № 214/1423/15-ц, від 25 грудня 2024 року у справі № 501/2018/16-ц , від 17 квітня 2025 року у справі № 280/1099/19, вказував на те, що виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Суд зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не взагалі відмовляти у позові. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц.
У постанові від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 Верховний Суд зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Велика Палата Верховний Суду постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц виснувала про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року, справа № 381/1647/21.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.
Апеляційний суд вважає, що підписавши заяву про приєднання до умов та правил банку, відповідач погодився із запропонованими йому умовами кредитування.
Тобто, відповідач підписавши заяву, погодився зі всіма істотними умовами кредитування, а саме отримання кредитного ліміту, умови погашення заборгованості, розмір відсотків і відповідальність за прострочення чергового платежу, оскільки під час підписання заяви приєднання, відповідачу було відомо про всі умови кредитування.
Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов.
Згода відповідача підтверджена його власноручним підписом у заяві. Укладений правочин не оспорювався, відповідно є дійсним і правомірним та обов`язковим до виконання його сторонами.
Отже встановлені у справі обставини дають підстави для висновку про те, що Договір від 24.03.2021 року укладений відповідно до вимог ЦК України, на умовах, зазначених у заяві відповідача про приєднання до умов та правил надання послуг. Зокрема, в умовах Договору чітко зазначена вся інформація щодо реальної річної процентної ставки (42 % річних для карт «Універсальна», 40,8 % для карт «Універсальна Gold») та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, вказаний порядок повернення кредиту. Таким чином, сторонами були погоджені умови кредитування щодо нарахування та сплати відсотків.
Наявні в справі виписки за рахунками є первинними банківськими документами, які підтверджують, що позивач надав, а відповідач використовував кредитні кошти. При цьому вбачається, що за період, який розглядається, відповідач отримав від банку 90 679,27 грн кредитних коштів (витрачені кредитні кошти), на їх погашення спрямував 4 410,93 грн.
Таким чином апеляційний суд встановив, що відповідач отримав кредитні кошти, активно користувався кредитними коштами шляхом їх зняття з кредитної картки, а також поповнював картку власними коштами, однак їх розмір не є таким, що в повному обсязі покриває розмір кредитних зобов`язань про що свідчить виписка за рахунком. При цьому відповідач не спростував факт наявності та розміру заборгованості, хоча це є його процесуальним обов`язком.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в установлені договором строки.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Виписка за рахунком та розрахунок заборгованості, наданий позивачем, містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо за відсотками, тілу кредиту, суму нарахувань за кожним з видів зобов`язань, що не спростовано відповідачем, а тому сумнівів у правильності розрахунку у колегії суддів не має. А отже заборгованість відповідача перед позивачем складається з: заборгованості за тілом кредиту - 47 837,56 грн, заборгованості за простроченими відсотками - 13 405,33 грн, що становить загальну суму 61 242,89 грн.
Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту, позовні вимоги банку є обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Місцевий суд під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені в заяві про приєднання до умов та надання послуг у первинних та банківських документах, а тому висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором слід визнати помилковим.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному наданні оцінці доказів та тлумаченні закону, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог й стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в загальному розмірі - 61 242,89 грн.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
Отже, зважаючи на наявність підстав для задоволення заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати із сплати судового збору у розмірі 6 056 грн, що складається з 2 422,4 грн - за подання позову та 3 633,6 грн - за подання апеляційної скарги. 
Керуючись ст. 141, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - Попельнюх Тетяни Іванівнизадовольнити.
Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»до ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.03.2021 року у розмірі 61 242,89 (шістдесят одна тисяча двісті сорок дві) гривні 89 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання:АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д)судовий збір в розмірі 6 056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: