ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2026 Справа № 914/203/26 
Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Знетиняк Д.В.,
розглянувши матеріали справи за позовом: Акціонерного товариства "Укрсиббанк", м. Київ
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист", м. Львів
відповідача-2:  ОСОБА_1 , м. Київ
про: солідарне стягнення заборгованості в розмірі 1 334 273, 04 грн.

Представники сторін:
від позивача: Горик В.М. - адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 18.12.2018; довіреність за вих. № 29-1-01/29 від 31.07.2025.
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: не з`явився

ВСТАНОВИВ:
На адресу Господарського суду Львівської області в систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укрсиббанк" до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист", відповідача-2: ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 1 334 273, 04 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2026, справу № 914/203/26 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.01.2026, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 03.03.2026. 
Враховуючи те, що відповідачем-2 у даній справі є фізична особа, судом, відповідно до статті 16 Закону України "Про захист персональних даних" та ч. 6-7 ст. 176 ГПК України, надіслано запит за вих. № 914/203/26/1/26 від 26.01.2026 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та Київської міської радипро зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .
У відповідь на запит суду, від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області за вих. № 8010.15.1-4374/8010.15.1-26 від 28.01.2026 надійшла інформація стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . 
18.02.2026 представником позивача подано на адресу суду в систему "Електронний суд" заяву (за вх. № 4565/26) про участь в судовому засіданні на 03.03.2026 на 10:20 год. та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.02.2026 постановлено заяву представника позивача про участь в судовому засіданні 03.03.2026 та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за вх. № 4565/26 від 18.02.2026 задоволити та забезпечити участь представника позивача в судовому засіданні, призначеному на 03.03.2026 на 10:20 год. та усіх наступних засідань у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.03.2026, підготовче судове засідання призначено на 18.03.2026.
Протокольною ухвалою суду від 18.03.2026, продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/203/26 на тридцять днів, у відповідності до ч. 3 ст. 177 ГПК України, за ініціативою суду.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2026, підготовче судове засідання призначено на 15.04.2026.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.04.2026, закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/203/26 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.05.2026.
12.05.2026 представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті, яке проводилось в режимі відеоконференції, з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судовому засіданні. 
12.05.2026 представник відповідача-1 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.01.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). 
12.05.2026 відповідач-2 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.01.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). 
Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до частин третьої та сьомої ст.120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу-1 в його електронний кабінет (докази містяться в матеріалах справи).
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу-2 на адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (докази містяться в матеріалах справи).
Крім того, 09 березня 2026 на сайті Господарського суду Львівської області було розміщено оголошення про те, що відповідач-2 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; Адреса: АДРЕСА_1 ) повідомляється про призначення підготовчого судового засідання у справі № 914/203/26 на 18.03.2026 на 12:20 год. 
Поштові конверти, які направлялись на адресу відповідача-2 повернуті на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).
Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020 у справі №910/16409/15: "свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за офіційною юридичною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, сторона була обізнана про розгляд справи в суді, повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за вказаною адресою, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду".
Заяв про зміну відповідачами місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.
Процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18).
З огляду на вказане вище, відповідачі у даній справі повідомлялися завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи № 914/203/26 Господарським судом Львівської області.
Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.
Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідачі у даній справі повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином.
З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання сторонами своїх доводів, заперечень, відзиву, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги те, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористалися своїм правом на подання відзиву, не заперечили у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за їх відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів. 
Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.
Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.
В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.
Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/203/26. 

Позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач 1 не виконав зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати нарахованих платежів у строк, визначений Генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 та Генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року з додатковими угодами №1 від 20.12.2021 року, №1 від 31.10.2022 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за Кредитним договором №11528662000 від 16.12.2021 прийнята порука: ОСОБА_1 згідно Договору поруки №287876 від 16.12.2021 року. 
Крім того, для забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за Кредитним договором №11528730000 від 20.12.2021 прийнята порука: ОСОБА_1 згідно Договору поруки №288002 від 20.12.2021 року. 
На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість у загальному розмірі 1 334 273,04 грн., з яких: заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 року становить 738 218,72 грн., з яких: 567 566,06 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 170 652,66 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.01.2024 по 31.12.2025; заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року у розмірі 596 054,32 грн., з яких: 447 707,60 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 148 346,72 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.10.2023 по 31.12.2025, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Позиція відповідача-1.
В судові засідання з розгляду даної справи відповідач-1 не забезпечив явки повноважного представника, вимог ухвали суду від 26.01.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу-1 в його електронний кабінет (докази містяться в матеріалах справи).
Заяв про зміну відповідачем-1 місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.
Таким чином, відповідач-1 у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України.
Відповідач-1 у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України, як відповідач у справі.
Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Позиція відповідача-2.
В судові засідання з розгляду даної справи відповідач-2 не з`явився і не забезпечив явки свого представника, вимог ухвали суду від 26.01.2026 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно повідомлявся про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).
Враховуючи те, що відповідачем-2 у даній справі є фізична особа, судом, відповідно до статті 16 Закону України "Про захист персональних даних" та ч. 6-7 ст. 176 ГПК України, надіслано запит за вих. № 914/203/26/1/26 від 26.01.2026 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області та до Київської міської ради про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .
У відповідь на запит суду, від Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області за вих. № 8010.15.1-4374/8010.15.1-26 від 28.01.2026 надійшла інформація стосовно реєстрації місця проживання ОСОБА_1 . 
Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу-2 на адресу реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (докази містяться в матеріалах справи).
Крім того, 09 березня 2026 на сайті Господарського суду Львівської області було розміщено оголошення про те, що відповідач-2 ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; Адреса: АДРЕСА_1 ) повідомляється про призначення підготовчого судового засідання у справі № 914/203/26 на 18.03.2026 на 12:20 год. 
Заяв про зміну відповідачем-2 місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.
Таким чином, відповідач-2 у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України.
Відповідач-2 у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України, як відповідач у справі.
Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення представника позивача, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.
16.12.2021 року між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" (позичальник за договором, відповідач 1 у справі) укладено Генеральний договір про кредитування №11528662000 (надалі - Кредитний договір 1).
Відповідно до умов Кредитного договору 1, Банк надає Позичальнику кредит в межах ліміту кредитної лінії 680000,00 грн., а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит та сплатити плату за користування ним на умовах кредитного договору.
На підставі заяв Позичальника про надання траншів № 1 від 20.12.2021 на суму 600000,00 грн. та №2 від 28.01.2022 на суму 80000,00 грн., Банк надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) на загальну суму 680 000,00 грн. шляхом зарахування на поточний рахунок Відповідача НОМЕР_2 . 
Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, не пізніше 15.12.2022 року, та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій згідно умов пунктів 1.3 кредитного договору 1.
За користування кредитними коштами встановлена плата за кредит, а саме: процентна ставка для строкової суми кредиту у розмірі 12.9 % річних, для простроченої суми кредиту - у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту на дату такого прострочення ( п. п.1.3.1 - 1.3.2 кредитного договору 1).
Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому Правилами. (п.1.3.3 кредитного договору)
Пунктами 8.3, 8.6 Правил передбачено порядок нарахування та сплати процентів, а саме: п. 8.3. Плата за користування Кредитом - За користування Кредитом/Траншем Клієнт сплачує проценти. Процентна ставка для Строкової суми Кредиту/Траншу встановлюється відповідно до Договору кредитування. 8.3.1. Нарахування процентів за Строковою сумою Кредиту/Траншу, а також комісії за управління лімітом кредитування (за невикористаний ліміт), якщо вона передбачена Договором кредитування, здійснюється в останній робочий день кожного місяця та в день повного погашення Кредиту/Траншу за методом «факт/360» (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) на суму кредитних коштів, що надані Клієнту і які ще не повернуті останнім у власність Банку, за період з дня фактичного надання Кредиту/Траншу, а в подальшому - з першого календарного дня поточного місяця, до останнього календарного дня поточного місяця або до дати повного погашення Кредиту/Траншу, якщо таке погашення здійснюється у поточному місяці.
Для розрахунку процентів день надання та день погашення Кредиту/Траншу вважається одним днем.
Клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти у строк з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані, та в день повернення Кредиту/Траншу, якщо інше не передбачено Договором кредитування.
Якщо останній день строку/термін сплати процентів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.
П. 8.6 - Прострочена заборгованість - За користування Кредитом понад встановлений Договором кредитування строк/термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для Строкової суми Кредиту/Траншу на дату виникнення такого прострочення або ставка у розмірі визначеному відповідним Договором. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї Простроченої суми Кредиту/Траншу.
Нарахування подвійної процентної ставки на Прострочену суму Кредиту/Траншу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого Договором кредитування, до дати повного погашення такої заборгованості».
Таким чином, відповідно до вказаних умов Кредитного договору 1 та Правил проценти виплачуються щомісяця до дня повного погашення кредиту.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному Кредитному договору 1 прийнята порука: ОСОБА_1 (надалі - Відповідач 2) згідно Договору поруки №287876 від 16.12.2021 року (надалі- Договір поруки 1).
Відповідно п. п. 1.1.-1.5 Договору поруки 1 поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, у межах сум, встановлених п.1.3. договору - 1 020 000,00 грн., що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною ( п.2.1 Договору поруки 1). Строк дії договору поруки становить 11 років з дати укладення цього договору (п.1.4. Договору поруки 1).
Позивач повністю виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, що підтверджується виписками за кредитним договором, які долучено до матеріалів справи.
Порушуючи умови Кредитного договору 1, Відповідач 1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту у строк, передбачений Кредитним договором 1, а саме до 15.12.2022 року, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.
Станом на 08.01.2026 року заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 року становить 738 218,72 грн., з яких: 567 566,06 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 170 652,66 грн. - за процентами у розмірі 12.9% річних за користування простроченим кредитом за період з 01.01.2024 по 31.12.2025.
Також, 20.12.2021 року між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" (банк за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" (позичальник за договором, відповідач 1 у справі) укладено Генеральний договір про кредитування № 11528730000 з додатковими угодами №1 від 20.12.2021 року, №1 від 31.10.2022 року (надалі - Кредитний договір 2).
Відповідно до умов Кредитного договору2, Банк надає Позичальнику кредит в межах ліміту кредитної лінії, розмір якого визначено відповідно до графіку зниження ліміту кредитної лінії відповідно до Додатку №2 до договору, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит та сплатити плату за користування ним на умовах кредитного договору.
На підставі заяви про надання траншу №1 від 24.12.2021 року, позивач надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) на загальну суму 900 000,00 грн., шляхом зарахування на поточний рахунок Відповідача -1 НОМЕР_2 . 
Відповідач-1 зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни, не пізніше 19.12.2022 року, та сплатити плату за користування кредитом у вигляді процентів, комісій згідно умов пунктів 1.3 Кредитного договору 2.
За користування кредитними коштами встановлена плата за кредит, а саме: процентна ставка для строкової суми кредиту у розмірі 9.5 % річних ( п. п.1.3.1 ,1.3.2 кредитного договору2). Процентна ставка підлягає перегляду з 01.04.2022 року відповідно до п.1.3 кредитного договору та у випадках, передбачених п.1.3 кредитного договору може становитиме 12.5%, 11.5%, 14.5%
Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому Правилами (п.1.3.3 Кредитного договору2)
Пунктами 8.3, 8.6 Правил передбачено порядок нарахування та сплати процентів, а саме: 8.3. Плата за користування Кредитом. За користування Кредитом/Траншем Клієнт сплачує проценти. Процентна ставка для Строкової суми Кредиту/Траншу встановлюється відповідно до Договору кредитування. 8.3.1. Нарахування процентів за Строковою сумою Кредиту/Траншу, а також комісії за управління лімітом кредитування (за невикористаний ліміт), якщо вона передбачена Договором кредитування, здійснюється в останній робочий день кожного місяця та в день повного погашення Кредиту/Траншу за методом «факт/360» (метод "факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) на суму кредитних коштів, що надані Клієнту і які ще не повернуті останнім у власність Банку, за період з дня фактичного надання Кредиту/Траншу, а в подальшому - з першого календарного дня поточного місяця, до останнього календарного дня поточного місяця або до дати повного погашення Кредиту/ Траншу, якщо таке погашення здійснюється у поточному місяці.
Для розрахунку процентів день надання та день погашення Кредиту/Траншу вважається одним днем.
Клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти у строк з 1 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який вони були нараховані, та в день повернення Кредиту/Траншу, якщо інше не передбачено Договором кредитування.
Якщо останній день строку/термін сплати процентів припадає на вихідний, святковий або неробочий день, в такому випадку останнім днем строку сплати процентів вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.
8.6. Прострочена заборгованість. За користування Кредитом понад встановлений Договором кредитування строк/термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для Строкової суми Кредиту/Траншу на дату виникнення такого прострочення або ставка у розмірі визначеному відповідним Договором. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї Простроченої суми Кредиту/Траншу. Нарахування подвійної процентної ставки на Прострочену суму Кредиту/Траншу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого Договором кредитування, до дати повного погашення такої заборгованості».
Таким чином, відповідно до вказаних умов Кредитного договору 2 та Правил, проценти виплачуються щомісяця до дня повного погашення кредиту.
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному Кредитному договору 2 прийнята порука: ОСОБА_1 (Відповідач 2) згідно Договору поруки №288002 від 20.12.2021 року (Договір поруки 2).
Відповідно п. п. 1.1.-1.5 Договору поруки 2, поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, у межах сум, встановлених п.1.3. договору - 1 350 000,00 грн., що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною ( п.2.1 договору поруки). Строк дії договору поруки становить 11 років з дати укладення цього договору (п.1.4. договору поруки).
Всупереч умов Кредитного договору 2, Відповідач-1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту у строк, передбачений Кредитним договором, а саме до 19.12.2022 року, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання.
Станом на 08.01.2026 року заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року становить 596 054,32 грн., з яких: 447 707,60 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 148 346,72 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.10.2023 по 31.12.2025.
З метою досудового врегулювання спору, позивач направив відповідачам вимоги від 25.01.2023 року за вих. № 27-1- 01/105, № 27-1-01/106, № 27-1-01/107, № 27-1-01/108 про необхідність негайного погашення боргу за вказаними кредитними договорами. Відповідач -1 вимоги отримав 03.02.2023 року. Листи, які були направлені на адресу ОСОБА_1 повернулися без вручення із відміткою Укрпошти «За закінченням терміну зберігання». 
Вимоги позивача про погашення заборгованості залишилися без задоволення, що і слугувало підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Оцінка суду.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.
Зобов`язанням, згідно статті 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" ).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Судом встановлено, що 16.12.2021 року між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" укладено Генеральний договір про кредитування №11528662000 (Кредитний договір 1).
Крім того, 20.12.2021 року між Акціонерним товариством "Укрсиббанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" укладено Генеральний договір про кредитування № 11528730000 з додатковими угодами №1 від 20.12.2021 року, №1 від 31.10.2022 року (Кредитний договір 2).
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по Кредитному договору 1, прийнята порука: ОСОБА_1 (Відповідач 2) згідно Договору поруки №287876 від 16.12.2021 року (Договір поруки 1).
Відповідно п. п. 1.1.-1.5 Договору поруки 1 поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, у межах сум, встановлених п.1.3. договору - 1 020 000,00 грн., що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною ( п.2.1 Договору поруки 1). Строк дії договору поруки становить 11 років з дати укладення цього договору (п.1.4. Договору поруки 1).
В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному Кредитному договору 2, прийнята порука: ОСОБА_1 (Відповідач 2) згідно Договору поруки №288002 від 20.12.2021 року (Договір поруки 2).
Відповідно п. п. 1.1.-1.5 Договору поруки 2, поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення кредиту, сплати процентів, у межах сум, встановлених п.1.3. договору - 1 350 000,00 грн., що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.
Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною ( п.2.1 договору поруки). Строк дії договору поруки становить 11 років з дати укладення цього договору (п.1.4. договору поруки).
Виконуючи умови Кредитних договорів, позивач надав відповідачу-1 кредит (грошові кошти) на загальну суму 1 580 000,00 грн. шляхом зарахування на поточний рахунок Відповідача НОМЕР_2 , що підтверджується банківськими виписками, які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору, для строкової суми кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 12,9% процентів річних.
Для простроченої суми кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми кредиту на дату виникнення такого прострочення (п. 1.3.2 Кредитного договору).
Суд звертає увагу, що відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24.02.2022 до теперішнього часу.
Отже, у період дії в Україні воєнного стану подвійна процентна ставка не нараховується банком, а за користування простроченим кредитом застосовується розмір процентної ставки 12,9 %, що встановлена для строкової суми кредиту.
Проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому Правилами (п. 1.3.3 Кредитного договору).
Факт отримання відповідачем 1 кредитних коштів у розмірі 1 580 000,00 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками за кредитними договорами 1 та 2 за період з 16.12.2021 по 08.01.2026 та за період з 20.12.2021 по 08.01.2026, які містять відомості про рух коштів та їх зарахування на рахунок відповідача-1.
Суд враховує правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18, згідно з якою банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Отже, факт надання відповідачу кредитних коштів та їх фактичного використання підтверджується вказаною банківською випискою, яка є належним та допустимим доказом у справі та узгоджується з іншими наявними матеріалами справи.
Стаття 541 ЦК Украі?ни передбачає, що солідарнии? обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. 
Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" та ОСОБА_1 як поручителя станом на 08.01.2026 за Кредитним договором № №11528662000 від 16.12.2021 та Кредитним договором № 11528730000 від 20.12.2021, суд дійшов виснвку, що зазначений розрахунок є арифметично вірним, здійснений відповідно до умов кредитних договорів та узгоджується з наявними у справі доказами. 
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів та наведених правових висновків, вимога позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за Генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 та Генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року у загальному розмірі 1 334 273,04 грн., з яких: заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 року становить 738 218,72 грн. (567 566,06 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 170 652,66 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.01.2024 по 31.12.2025); заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року становить 596 054,32 грн. (447 707,60 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 148 346,72 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.10.2023 по 31.12.2025), є обґрунтованою, підтверджується належними та допустимими доказами та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами, наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідачі не спростували позовних вимог, протилежного суду не довели.
Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, є обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачами, а тому підлягають задоволенню у заявленому до стягнення розмірі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 16 011,28 грн., із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору за подання до суду в електронній формі процесуальних документів, що підтверджується платіжною інструкцією № 0024911070 від 14.01.2026.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки чинним законодавством не передбачено солідарне стягнення суми судових витрат (постанова ВСУ від 24.01.2018 у справі № 907/425/16, постанова ВСУ від 13.07.2020 у справі № 476/489/17), то їх суд покладає у рівних частинах на відповідачів.
Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1 ст. 202, п. 1 ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 252, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" (79021, м. Львів, вул.Кульпарківська, будинок 93А, офіс 202; код ЄДРПОУ № 30436473) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; код ЄДРПОУ № 09807750) заборгованість у загальному розмірі 1 334 273,04 грн., з яких: заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528662000 від 16.12.2021 року становить 738 218,72 грн. (567 566,06 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 170 652,66 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.01.2024 по 31.12.2025); заборгованість за генеральним договором про кредитування №11528730000 від 20.12.2021 року становить 596 054,32 грн. (447 707,60 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 148 346,72 грн. - за процентами за користування простроченим кредитом за період з 01.10.2023 по 31.12.2025).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково виробниче підприємство "Атоменергоспецзахист" (79021, м. Львів, вул.Кульпарківська, будинок 93А, офіс 202; код ЄДРПОУ № 30436473) на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; код ЄДРПОУ № 09807750) 8 005,64 грн понесених витрат на сплату судового збору.
4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; код ЄДРПОУ № 09807750) 8 005,64 грн понесених витрат на сплату судового збору.
5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.
6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18.05.2026.

Суддя Долінська О.З.