ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 року	Львів	Справа № 260/5879/25 пров. № А/857/55372/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючої судді	Хобор Р. Б.,	
суддів:	Бруновської Н. В.,	
 	Шинкар Т. І.,	
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року, що ухвалив суддя Іванчулинень Д.В., у місті Ужгороді, у справі № 260/5879/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, у якому просить;
- визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України в Закарпатській області в особі 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період, починаючи з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, та за період починаючи з 02.03.2018 по 19.03.2024 з урахуванням базового місяця – березень 2018 року, яка передбачена Законом України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII (далі - Закон № 1282-XII), Законом України від 06.02.2003 № 491-IV “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” (далі - Закон № 491-IV), Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п. 5 Порядку № 1078, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (далі - Постанова № 704), якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 (далі - Постанова № 1294).
- зобов`язати Головне управління ДСНС України в Закарпатській області в особі 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Закарпатській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період, починаючи з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця – січень 2008 року, та за період починаючи з 02.03.2018 по 19.03.2024 з урахуванням базового місяця – березень 2018 року, яка передбачена Законом № 1282-XII, Законом № 491-IV, Порядком № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п. 5 Порядку № 1078, Постановою № 704, якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком 1 до Постанови № 1294, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протягом усього періоду служби позивача неправильно визначав базовий місяць для нарахування індексації грошового забезпечення, унаслідок чого нарахував і виплатив індексацію не в повному обсязі, а частину взагалі не нарахував, чим допустив протиправну бездіяльність і порушив право позивача на індексацію як складову належного йому грошового забезпечення.
У період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, на думку позивача, базовим місяцем є січень 2008 року, оскільки саме з того часу і до березня 2018 року розмір посадового окладу позивача залишався незмінним. За відсутності підвищення окладу, точка відліку для обчислення зростання споживчих цін не змінювалася і зростання індексу споживчих цін мало накопичуватися наростаючим підсумком від січня 2008 року, через що за цей період позивачу належала поточна індексація грошового забезпечення, яку відповідач безпідставно не нарахував і не виплатив.
У період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року – позивач вважає, що внаслідок підвищення посадового окладу новим базовим місяцем став березень 2018 року, від якого належало вести обчислення зростання споживчих цін. За цей період позивачу належали два види індексації одночасно: поточна індексація з урахуванням базового місяця березня 2018 року, яка мала нараховуватися наростаючим підсумком у міру перевищення порогу індексації, та щомісячна фіксована індексація-різниці, право на яку виникло саме в березні 2018 року, оскільки в місяці підвищення окладу розмір підвищення доходу виявився меншим за суму можливої індексації. 
Цю суму відповідач зобов`язаний був виплачувати позивачу щомісяця, починаючи з березня 2018 року і до дня звільнення зі служби, незалежно від подальшого руху споживчих цін, проте відповідач належних сум обох видів індексації не нарахував і не виплатив, неправильно визначивши базовий місяць та фактично обмеживши нарахування неповною поточною індексацією.
Позивач також вказує на те, що поряд із нарахуванням і виплатою індексації за спірні періоди позивачу належить одночасна компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з відповідних виплат, оскільки така компенсація є невід`ємною частиною повного й рівноцінного відшкодування втрат грошового забезпечення позивача.
24 листопада 2025 року Закарпатський окружний адміністративний суд ухвалив рішення, яким вирішив адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДСНС України в Закарпатській області в особі 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період починаючи з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, та за період починаючи з 02.03.2018 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2024 року по 19.03.2024 року з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом № 1282-XII, Законом № 491-IV, Порядком № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п. 5 Порядку № 1078, Постановою № 704, якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком 1 до Постанови № 1294.
Зобов`язати Головне управління ДСНС України в Закарпатській області в особі 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Закарпатській області нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період починаючи з 01.01.2016 року по 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, та за період починаючи з 02.03.2018 року по 31.12.2022 року, з 01.01.2024 року по 19.03.2024 року з урахуванням базового місяця - березень 2018 року, яка передбачена Законом № 1282-XII, Законом № 491-IV, Порядком № 1078 із застосуванням щомісячної фіксованої різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення відповідно до п. 5 Порядку № 1078, Постановою № 704, якою встановлено підвищені посадові оклади військовослужбовців, які визначені додатком 1 до Постанови № 1294, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції, щодо поточної індексації за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, виходив з того, що то посадовий оклад позивача з січня 2008 року і до березня 2018 року не змінювався, а підвищення тарифних ставок (окладів) у цей проміжок не відбувалося. 
Виходячи з того, що базовим місяцем є місяць останнього підвищення окладу за посадою, суд першої інстанції вважав протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу поточної індексації грошового забезпечення за цей період і зобов`язав відповідача нарахувати й виплатити відповідні суми з урахуванням базового місяця січень 2008 року.
Щодо невиплати позивачу індексації-різниці суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в місяці підвищення окладу (березні 2018 року) розмір підвищення доходу позивача виявився меншим за суму можливої індексації, то у позивача виникло права на щомісячну фіксовану індексацію, яка мала виплачуватися позивачу щомісяця, починаючи з березня 2018 року незалежно від подальшого руху споживчих цін, а тому визнав протиправною бездіяльність відповідача в цій частині та зобов`язав його нарахувати й виплатити позивачу суму індексації-різниці.
Щодо поточної індексації за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року суд першої інстанції виходив з того, що поряд з індексацією-різницею позивачу у цей період належала також поточна індексація грошового забезпечення з урахуванням базового місяця березень 2018 року, яка мала нараховуватися наростаючим підсумком у міру перевищення порогу індексації, і визнав вимоги в цій частині обґрунтованими.
Водночас суд першої інстанції відмовив в задоволенні вимог за 2023 рік, оскільки дію Закону № 1282-XII на 2023 рік було зупинено приписами Закону про Державний бюджет на відповідний рік, унаслідок чого індексація грошового забезпечення у цей період не проводилася, а тому у відповідній частині вимог відмовив. 
Такаж суд першої інстанції відмовив у виплаті індексації-різниці за період з 01 січня 2024 року по 19 березня 2024 року, оскільки обчислення індексу споживчих цін відповідно до бюджетного законодавства на 2024 рік провадилося наростаючим підсумком починаючи з 01 січня 2024 року, що виключало підстави для нарахування різниці у цьому проміжку, визнавши за цей період належною лише поточну індексацію. 
Поряд із цим суд першої інстанції визнав обґрунтованою вимогу про одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з належних позивачу виплат, з огляду на що дійшов загального висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.
Таку позицію обґрунтовує тим, що базовим місяцем для нарахування індексації позивачу належить вважати не березень, а квітень 2018 року. Апелянт вважає, що хоча нові тарифні розряди та посадові оклади запроваджено з 01 березня 2018 року, остаточне збільшення грошового забезпечення позивача відбулося у квітні 2018 року, оскільки щомісячну премію за березень було нараховано саме у квітні, унаслідок чого фактичне зростання доходу припало на квітень. 
З огляду на це, на переконання відповідача, право на проведення індексації з урахуванням базового місяця квітень 2018 року виникло в січні 2019 року, після офіційного оприлюднення індексу інфляції за грудень 2018 року.
Відповідач також доводить, що індексацію грошового забезпечення позивача, за період після підвищення окладу, нараховано та виплачено в повному обсязі. На підтвердження цього відповідач посилається на дані довідки та особової картки нарахувань, згідно з якими позивачу здійснювалися щомісячні виплати індексації за період, починаючи з 2019 року, і вважає, що в межах визначеного ним базового місяця всі належні суми позивач отримав.
Окремо відповідач наголошує, що після 2022 року підстав для індексації не виникало, оскільки значення індексу споживчих цін не досягало встановленого порогу індексації, а тому ненарахування індексації за ці періоди є правомірним. 
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що що ОСОБА_1 проходив військову службу у в Головному управлінні державної служби України з Надзвичайних ситуацій у Закарпатській області на посаді командира відділення 12 державної пожежно-рятувальної частини (м. Свалява) 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України з 16.01.2001 по 19.03.2024.
У червні 2025 року позивачу стало відомо про те, що відповідач здійснював нарахування індексації грошового забезпечення неправильно, що призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах, оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення невірно було встановлено базовий місяць у зв`язку зі зміною розмірів грошового забезпечення.
13 червня 2025 року позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо надання довідки про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення за період починаючи з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року, та за період починаючи з 02.03.2018 по 19.03.2024 з урахуванням базового місяця - березень 2018 року.
16.07.2025 отримавши письмову відповідь від відповідача за № 52.3 01-1165/52.3-12 від 15.07.20234, позивачу стало відомо, що його вимоги щодо виплати індексації грошового забезпечення за оскаржений період, з урахуванням базового місяця січень 2008 року є безпідставними.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неправильного визначення базового місяця для нарахування індексації його грошового забезпечення, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду в частині задоволення позову, а також те, що відповідач не навів доводів протиправності рішення суду першої інстанції в іншій частині, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, не зважаючи на те, що відповідач, фактично, просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю. 
Таким чином, предметом апеляційного перегляду є законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, а саме наявність у позивача права на індексацію грошового забезпечення за спірні періоди та правильність визначення відповідачем базового місяця для нарахування індексації, зокрема: 
- права позивача на поточну індексацію за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з урахуванням базового місяця січня 2008 року; 
- права на індексацію-різницю та поточну індексацію за період з 02.03.2018 по 31.12.2022 та за період з 01.01.2024 по 19.03.2024 з урахуванням базового місяця березня 2018 року;
- похідної вимоги від цих вимог про одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення трудових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 2, ч. 1 ст. 4 Закону № 1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1282-XII, індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.
Згідно з ст. 18 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” від 05.10.2000 № 2017-III, законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
З огляду на викладене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці і у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) покладається на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та виду юридичної особи.
Частиною 2 ст. 5 Закону № 1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, з наступними змінами та доповненнями (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2013 року місяця опублікування Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” від 06.02.2003 № 491-IV. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищував поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з п. 6 Порядку № 1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, в тому числі: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється, зокрема, у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік.
Тобто сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону № 1282-XII, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.
Таким чином індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Положеннями Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться, вищевказаними нормативно-правовими актами, у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації. Отже, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 825/874/17.
Щодо базового місяця індексації апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до положень п. 2, 5 Порядку № 1078 для визначення базового місяця для проведення індексації доходів необхідно обрати місяць, у якому заробітна плата працівника зросла за рахунок її постійних складових.
Отже, підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення посадових окладів особи. Тобто, початок відліку для обчислення індексу споживчих цін є місяць підвищення посадового окладу. З цього місяця значення індексу споживчих цін приймають за 1 або 100 відсотків, а приріст індексу розраховується з наступного місяця. При цьому, нарахування індексації проводиться в місяці, наступному за місяцем, у якому був офіційно опублікований індекс інфляції.
Згідно з п. 10-2 Порядку № 1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Аналіз наведених норм законодавства України, дає підстави дійти висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.
Відповідно до п. 13 вказаної Постанови, ця постанова набрала чинності з 01 січня 2008 року.
З січня 2008 року по 28 лютого 2018 року посадовий оклад позивача не змінювався.
Станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 “Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704), якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Таким чином, за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 до 01.03.2018 для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними Постановою № 1013) є січень 2008 року.
Отже, відповідно до положень Порядку № 1078, січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.
Повноваження ж державних органів щодо визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 101 відсоток - по 01.01.2016 та в розмірі 103 відсотки - з 01.01.2016. Отже, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 в справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а та від 12.10.2023 у справі № 560/5132/21.
Як встановив апеляційний суд, індексація грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 не нараховувалась і не виплачувалась у належному розмірі, що підтверджується інформацією про нараховане і виплачене грошове забезпечення та не заперечується відповідачем, а тому вимога позивача про виплату індексації є підставною.
При цьому, зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. Це стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям на березень 2018 року.
Пунктом четвертим цієї постанови встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Таким чином, Постановою № 704 визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, а також змінено (підвищено) розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців.
Відповідно до абзацу першого п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Таким чином, враховуючи те, що підвищення посадового окладу позивача з березня 2018 року відбулося у зв`язку із прийняттям Постанови № 704, якою змінено (підвищено) розміри окладів, окладів за військовим (спеціальним) званням відповідних категорій військовослужбовців саме березень 2018 року в контексті застосування у спірних правовідносинах норми абзацу першого п. 5 Порядку № 1078 є місяцем підвищення доходів позивача (базовим місяцем), а тому значення індексу споживчих цін у цьому місяці приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно із абзацом другим п. 5 Порядку № 1078, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Якщо розмір підвищення грошового доходу військовослужбовця перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 Порядку № 1078.
Тобто, з березня 2018 року виплачується сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищевикладених положень Порядку № 1078. У разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, сума індексації виплачується в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.
Вказані правові висновки неодноразово викладені Верховним Судом, зокрема в постановах від 22.12.2022 у справі № 380/14479/21, від 02.11.2022 у справі № 120/12718/21-а.
За офіційними даними Державної служби статистики України поріг індексації, передбачений п. 1-1 Порядку № 1078 та розрахований наростаючим підсумком, з березня 2018 року по грудень 2018 року включно (в березні 2018 року - 101,1 %, в квітні 2018 року - 100,8 %, в травні 2018 року - 100,0 %, в червні 2018 року - 100,0 %, в липні 2018 року - 99,3 %, в серпні 2018 року - 100,0 %, в вересні 2018 року - 101,9 %, в жовтні 2018 року - 101,7 %, в листопаді 2018 року 101,4 % та в грудні 2018 року - 100,8 %) не перевищив 103 відсотки.
Відтак, відповідач правомірно не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з березня 2018 року по листопад 2018 року, зважаючи на відсутність підстав для виплати позивачу індексації грошового забезпечення за цей період, оскільки врахував норми абзаців першого, другого п. 5 Порядку № 1078, згідно з якими у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Отже, за встановлених обставин справи п. 1-1, 5 Порядку № 1078 допускають можливість ненарахування індексації грошового забезпечення позивача з 1 березня 2018 року до 30 листопада 2018 року.
Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 9 червня 2022 року у справі № 600/524/21-а.
Крім того, апеляційний суд встановив, що у подальшому з грудня 2018 року по грудень 2022 року позивачу почали виплачувати індексацію грошового забезпечення у місяці, коли індекс споживчих цін перевищував 103 %, що підтверджено матеріалами справи, причому обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації був розрахований неправильно, позивач не навів, а відтак вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по грудень 2022 року є безпідставними, а тому в задоволенні цих вимог необхідно відмовити.
Водночас, апеляційний суд звертає увагу, що Прикінцевими положеннями Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” зупинено на 2023 рік дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”. Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.
Разом з тим, оскільки дію Закону № 1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт - Порядок № 1078, який прийнятий на виконання вимог ч. 2 ст. 6 вказаного Закону, також не діяв протягом 2023 року.
Таким чином, оскільки дія Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” була зупинена на 2023 рік, то підстави для проведення нарахування суми індексації грошового забезпечення, механізм розрахунку якої визначено Порядком № 1078, у 2023 році були відсутні.
Відповідний правовий висновок було викладено у постановах Верховного Суду від 18.12.2025 у справі № 380/5270/24 та від 23.12.2025 у справі № 420/35557/23.
Статтею 39 Закону України “Про Державний бюджет України на 2024 рік” від 09.11.2023 № 3460-IX встановлено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.
Отже, починаючи з січня 2024 року право на проведення індексації заробітної плати працівників було поновлено, однак обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадилося наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року.
Вказані норми Законів України є чинними та неконституційними не визнавались, а отже, підлягали врахуванню відповідачем під час нарахування позивачеві індексації грошового забезпечення.
Індекси споживчих цін опубліковані Державною службою статистики України в газеті “Урядовий кур`єр” та становили (по відношенню до попередніх місяців): за січень - 100,4 % (дата опублікування 13.02.2024); за лютий - 100,3 % (12.03.2024); за березень - 100,5 % (11.04.2024).
Так, наростаючим підсумком за період з січня по березень 2024 року індекс споживчих цін показника 103 % не перевищив.
З наведеного випливає, що починаючи з січня 2024 року по дату звільнення позивача 19 березня 2024 року у відповідача не виникало підстав для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, оскільки не було перевищення порогу індексації 103 % відповідно до даних Державної служби статистики України.
З наведених норм апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування позивачеві індексації грошового забезпечення з 01.01.2024 по 19.03.2024 із врахуванням березня 2018 року як базового місяця, а тому вказана позовна вимога є необґрунтованою, що є підставою для відмови в задоволенні відповідної вимоги.
Що стосується позовних вимог про виплату індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 19 березня 2024 року, то апеляційний суд зазначає наступне.
Верховний Суд неодноразово, зокрема й в постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, зазначав, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 суд повинен встановити:
1. розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А);
2. суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
3. чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Вказані висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21, а тому враховуються при вирішенні цієї справи.
Згідно зі ст. 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2018 рік” від 07 грудня 2017 року № 2246-VIII, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2018 року становив 1762,00 грн, та був актуальним для березня 2018 року.
Відповідно до п. 4 Порядку № 1078, сума можливої індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як добуток прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків: 1762,00 грн х 253,3 % х 100 = 4463,15 грн.
Величина приросту індексу споживчих цін (253,3 %) визначена накопиченим наростаючим підсумком із лютого 2008 року (місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу) – січнем 2008 року) по березень 2018 року включно.
Враховуючи те, що суд першої інстанції не досліджував розмір доходу позивача у лютому та березні 2018 року, і матеріали справи не містять відомостей, які б дали апеляційному суду можливість визначити розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року, апеляційний суд вважає, що позивач матиме право на отримання індексації-різниці, відповідно до п. 5 Порядку № 1078, щомісяця, за період із 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 19 березня 2024 року, за умови, що розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року не перевищує суму можливої індексації грошового забезпечення, що склалась у цьому місяці (4463,15 грн).
Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції вважав, що прикінцевими положеннями Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” зупинено на 2023 рік дію Закону України “Про індексацію грошових доходів населення”. Вказана норма є чинною на даний час та не визнавалась неконституційною.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що Порядок № 1078, який прийнятий на виконання вимог частини 2 статті 6 вказаного Закону, протягом 2023 року також не діяв, що виключало можливість нарахування ОСОБА_1 індексації-різниці у 2023 році.
Також апеляційний суд звертає увагу на те, що в межах апеляційного перегляду підстав для визначення фіксованого щомісячного розміру індексації - різниці немає, оскільки відповідач заперечує право позивача на отримання відповідних виплат в цілому, а позивач апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції не подавав.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, порушене право ОСОБА_1 щодо індексації грошового забезпечення за період із 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року необхідно відновити, шляхом зобов`язання 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року, за винятком 2023 року, якщо розмір підвищення грошового доходу у березні 2018 року, порівнюючи з лютим 2018 року не перевищує 4463,15 грн.
Щодо позовної вимоги про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку № 44, суд зазначає таке.
Порядком № 44 передбачена щомісячна грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п. 4 Порядку № 44, виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, апеляційний суд вважає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічний підхід застосував Верховний Суд у постановах від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22, від 18.04.2024 у справі № 160/10789/22 та від 30.04.2024 у справі № 360/700/23.
Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність позовних вимог щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення.
Таким чином апеляційний суд вважає, що позов необхідно задовольнити шляхом:
- визнання протиправними дій 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 02 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року.
- зобов`язання 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 02 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
- визнання протиправними дій 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області щодо не розгляду питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 19 березня 2024 року індексації грошового забезпечення відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині.
- зобов`язання 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації (4463,15 грн) і розміром підвищення доходів у березні 2018 року, за період з 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року, за винятком 2023 року, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, при прийнятті рішення, це рішення необхідно скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову у спосіб, що зазначений вище.
Апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області задовольнити частково. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року у справі № 260/5879/25, в частині задоволення позову скасувати та прийняти постанову, відповідно до якої позовні вимоги у відповідній частині задовольнити частково.
Визнати протиправними дії 2 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області щодо ненарахування та невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 02 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року.
Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 01 березня 2018 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, та за період з 02 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення - березень 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум та одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
Визнати протиправними дії 2 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області щодо не розгляду питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 березня 2018 року по 31 грудня 2022 року та з 01 січня 2024 року по 19 березня 2024 року індексації грошового забезпечення, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078 у фіксованій величині.
Зобов`язати 2 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, що розраховується як різниця між сумою індексації (4463,15 грн) і розміром підвищення доходу у березні 2018 року, за період 01 березня 2018 року по 19 березня 2024 року, за винятком 2023 року, відповідно до приписів абз. 4, 5, 6 п. 5 Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Т. І. Шинкар