Справа № 161/8651/26 
Провадження № 3/161/2427/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м.Луцьк

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Шестернін В.Д., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-

- за ст. 122-4, ст. 124, ч. 3 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
встановив:

І.Опис обставин, установлених під час розгляду справи
18.04.2026, 23:33, м. Луцьк, вул. Наливайка, 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не забезпечив безпеки дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб та здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб Dacia Logan, д.н.з. НОМЕР_2 .
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП.

Крім того, 18.04.2026, 23:33, м. Луцьк, вул. Наливайка, 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив дорожньо-транспортну пригоду, однак на порушення встановлених правил залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.
Такими діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії №ЕПР1 №645620 від 20.04.2026, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 126 КУпАП.
У протоколі викладений фактичний склад адміністративного правопорушення (фабула обвинувачення):
- 18.04.2026, 23:33, м. Луцьк, вул. Наливайка, 4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

ІІ.Пояснення учасників справи
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив обставини, що викладені у протоколах про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ст. 122-4 КУпАП. Вину визнав та просив суворо його не карати. 
Заперечив обставини, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 126 КУпАП. Пояснив, що не знав, що відносно нього встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, відповідної постанови державного виконавця не отримував і не знав про її існування.

ІІІ.Застосоване судом законодавство
Відповідно до ст. 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, запобігання правопорушенням, виховання громадян в дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно п. 10.9 Правил дорожнього руху під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до п. 2.10а Правил дорожнього руху в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 3 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, - тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.

ІV.Висновок суду
Щодо протоколів серії ЕПР1 №645598 від 20.04.2026 та серії ЕПР1 №645595 від 20.04.2026
Протоколи про адміністративні правопорушення складені уповноваженою особою та відповідають вимогам ст. 256 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП, підтверджується:
- протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 №645598 від 20.04.2026 та серії ЕПР1 №645595 від 20.04.2026;
- довідкою від 20.04.2026;
- схемою місця дтп;
- письмовим поясненням ОСОБА_1 від 20.04.2026;
- письмовим поясненням ОСОБА_2 від 19.04.2026;
- рапортом від 19.04.2026;
- відеозаписом (dvd-диск).

При цьому, суд враховує також те, що ОСОБА_1 не надав доказів, які б спростовували фактичні дані, що містяться в протоколах про адміністративні правопорушення та додатках до них.

Заслухавши особу, яка притягається до адміністратвиної відповідальності, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.10а, 10.9 Правил дорожнього руху та, тим самим, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, оскільки докази його вини є переконливими, достатніми, відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах, що були повно та всебічно досліджені.

Щодо протоколу серії ЕПР1 №645620 від 20.04.2026
Склад правопорушення - це наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Диспозиція ч. 3 ст. 126 КУпАП передбачає керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу. Тобто склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 3 ст. 126 КУпАП, передбачає умисну форму вини.
Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно з ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Матеріали справи не містять доказів обізнаності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про встановлення стосовно неї тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. 
Крім того, ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не знав про існування постанови державного виконавця від ВП №78375781 від 16.02.2026, якою стосовно нього було встановлено таке обмеження.
Працівниками поліції не було задокументовано та, у зазначеному випадку, не доведено належними і допустимими доказами факт обізнаності ОСОБА_1 про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Вищевикладене є свідченням того, що поліцейськими, у цьому конкретному випадку, не було дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Визнання вини не є беззаперечним доказом і не звільняє особу, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, від обов`язку дотриматися вимог щодо його належного доказового забезпечення.
Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що правопорушення було вчинено і особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, є винною у вчиненні адміністративного правопорушення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія, викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, має пояснювати усі установлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.
Тоді як сам по собі протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не може бути беззаперечним доказом доведення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Суд дослідив та проаналізував наявні в матеріалах справи докази (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №645620 від 20.04.2026, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП №78375781 від 16.02.2026), врахував принципи презумпції невинуватості та стандарт доказування «поза розумним сумнівом» та дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 126 КУпАП.
За таких обставин, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

V.Накладення адміністративного стягнення
На виконання вимог ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, які б пом`якшували чи обтяжували відповідальність за адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи, що порушник вчинив декілька адміністративних правопорушень, із яких більш серйозним є правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, то суд застосовує до нього адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за це порушення.

VІ.Судові витрати
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, слід стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.

Керуючись ст. ст. 122-4, 124, ч. 3 ст. 126, ст. ст. 33-35, 40-1, 268, 283-285, 294 КУпАП суд, -
постановив :

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та на підставі ст. 36 КУпАП накласти на нього остаточне адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста) гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн, 60 коп.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати штрафу в цей строк постанова про накладення штрафу буде надіслана для примусового виконання до органу державної виконавчої служби і з правопорушника буде стягуватися подвійний розмір штрафу.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.Д. Шестернін