Справа № 307/1448/26
Провадження № 2/307/672/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник – адвокат Коструб Василь Владиславовича, звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони по справі уклали шлюб 24 квітня 2012 року, який було зареєстровано виконкомом Калинівської сільської ради Тячівський району Закарпатської області України за актовим записом №16. Позивачем також подано позовну заяву про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу сторони по справі мають трьох малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходиться у позивача на вихованні та на повному утриманні, що підтверджується актом обстеження умов проживання складеного начальником служби у справах дітей ОСОБА_6 від 24 вересня 2025 року. Відповідачка з 2024 року покинула сім`ю і з того часу не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей і жодним чином не турбується про їх матеріальне становище та не бере участі у їх вихованні. Також зазначає, що 18 квітня 2024 року постановою судді Тячівського районного суду ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності по ч.1 ст. 184 КУпАП дане порушення виразилося в тому, що вона зловживала алкогольними напоями та не займалася вихованням своїх дітей. Також підтвердженням цього є акт обстеження умов проживання від 05 квітня 2024 року, де начальник служби у справах дітей ОСОБА_6 зазначив, що ОСОБА_2 не виконує батьківські обов`язки відносно своїх дітей, що знову підтверджує той факт, що відповідачці байдуже на свої дітей і вона жодним чином не приймає участі у вихованні дітей. Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати малолітніх дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на нього законом та необхідні для належного утримання дітей. У зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на утримання дітей від відповідачки.
Враховуючи викладене, просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.
07 квітня 2026 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачка своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористалася.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, згідно поданої заяви представник просив справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, по дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2012 року увиконкомі Калинівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 16 (а.с. 15).
Від даного шлюбу у сторін по справі народилося троє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3  та згідно копій повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , матір`ю яких значиться відповідачка (а.с.12-14).
Згідно з акту обстеження умов проживання, складеного начальником Служби у справах дітей Ребар М.М. від 24 вересня 2025 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , разом з трьома дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Умови проживання задовільні, санітарно-гігієнічний стан задовільний. Діти перебувають на утриманні позивача, відповідачка не виконує батьківських обов`язків відносно своїх дітей (а.с.16).
Відповідно до копії акту обстеження умов проживання, складеного начальником Служби у справах дітей Дубівської селищної ради Ребар М.М. від 05 квітня 2024 року встановлено, що позивач ОСОБА_1 утримує та виховує своїх дітей, а відповідачка ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями та не займається вихованням дітей (а.с.17).
З постанови Тячівського районного суду Закарпатської області від 18 квітня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.19).
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.
Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.
При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідачки, яка є молодою та працездатною за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дітей, однак при цьому зазначає, що відповідачкою не надано жодних доказів про рівень її доходів, стану здоров`я, наявність на її утриманні інших осіб, непрацездатність, тощо.
Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які він несе на утримання дітей та відповідно, обґрунтованість заявленим ним до стягнення розміру аліментів.
Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 3000 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03 квітня 2026 року, і до їх повноліття, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити дітей хоча б найнеобхіднішим.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.
Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1331,20 гривень. 
Керуючись ст. 247, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання трьох дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3  в розмірі по 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 03 квітня 2026 року, і до їх повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України1331 (одна тисяча триста тридцять один) грн. 20 коп. судового збору.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості про учасників справи: 
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Відповідачка – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , останнє відоме зареєстроване місце проживання:: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6 .
Повний текст рішення суду складено 02 червня 2026 року.

Суддя М.Д.Стецюк