ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" квітня 2026 р. Справа№ 910/14608/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Шаратова Ю.А. 
Скрипки І.М. 

секретар судового засідання - Васильченко А.І.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 21.04.2026,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"

на рішення Господарського суду міста Києва
від 09.02.2026 (повний текст складено 13.02.2026)
у справі № 910/14608/25 (суддя - Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомпанія АТЛАНТ"
про стягнення 19 018 782,56 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" (далі за текстом - ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", позивач, продавець) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомпанія АТЛАНТ" (далі за текстом - ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ", відповідач, покупець) про стягнення 19 018 782,56 грн, що складається з: 14 504 411,74 грн - основний борг, переплата по Договору № 05/08 від 22.11.2023 за лютий, березень 2024; 901 317,98 грн нараховані 3 % річних за період 16.04.2024-10.10.2025; 3 613 052,84 грн інфляційні втрати нараховані за період 16.04.2024-10.10.2025.
Також позивач просить суд відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України доручити органом (особою), що буде виконувати рішення, здійснювати нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 14 504 411,74 грн, починаючи з 11.10.2025 і до моменту остаточного виконання рішення суду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору двостороннім договором купівлі-продажу електричної енергії від 22.11.2023 № 05/08 у загальному розмірі 19 018 782,56 грн, з яких: 14 504 411,74 грн - основна заборгованість, 901 317,98 грн - 3 % річних та 3.613.052,84 грн. - інфляційні втрати.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 в позові ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" до ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" про стягнення 19 018 782,56 грн відмовлено повністю.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи відсутність належних та допустимих доказів здійснення перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача за Договором, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у вигляді переплати за Договором в сумі 14 504 411,74 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 901 317,98 грн та інфляційних втрат в сумі 3 613 052,84 грн задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у задоволенні якої судом відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить:
- скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 по справі № 910/14608/25 та постановити нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ "Запоріжжяелектропостачання";
- дослідити оригінали банківських виписок про здійснення оплат позивачем в адресу відповідача за період з 29.01.2024 по 27.02.2024, відповідачем в адресу позивача за період з 15.04.2024 по 21.08.2025 та надати їм оцінку при розгляді апеляційної скарги;
- стягнути з відповідача - ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" на користь позивача - ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 273 870,48 грн.
В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення суду є необґрунтованим, немотивованим та таким, що підлягає скасуванню.
Звертає увагу суду, що при прийнятті рішення місцевим судом не досліджено та не надано належної оцінки всім доказам, у зв`язку з чим суд прийшов до помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позовної заяви.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для подання до Північного апеляційного господарського суду доказів сплати судового збору у розмірі 68 467,61 грн.
11.03.2026 до апеляційної інстанції через "Електронний суд" від представника ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" - Аксаріна Романа Миколайовича надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжну інструкцію № 1056 від 10.03.2026 на підтвердження сплати судового збору.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25, призначено її до розгляду на 21.04.2026.
Також ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 задоволено заяву представника ТОВ "Запоріжжяелектропостачання", Аксаріна Романа Миколайовича про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) своїм правом не скористалося, до Північного апеляційного господарського суду відзиву на апеляційну скаргу ТОВ "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 не подало.
Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
У судове засідання 21.04.2026 з`явився представник позивача, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.
ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" явку свого уповноваженого представника не забезпечило, про дату, час і місце розгляду справи повідомлене у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторін, беручи до уваги, що сторонам було надано всі процесуальні можливості для реалізації наданих законом прав та зважаючи на строки розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є постачальником електричної енергії на підставі ліцензії з постачання електричної енергії споживачу, виданої постановою НКРЕКП від 31.07.2018 № 807 та постачальником універсальної послуги на території Запорізької області відповідно до постанови НКРЕКП № 1268 від 26.10.2018.
Між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" було укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії № 05/08 від 22.11.2023 (далі за текстом - Договір).
Відповідно до умов п. 2.1. Договору Продавець продає, а Покупець купує електричну енергію як товар, в обсягах, графіках погодинного обсягу, за ціною (порядком її формування) та на умовах, що визначені цим Договором, Додатками та Додатковими угодами до цього Договору, що є його невід`ємними частинами.
Пунктом 2.2. Договору сторони узгодили, що обсяг електричної енергії, щогодинні обсяги електричної енергії (сума яких в межах доби складає добовий обсяг), ціна за одиницю електричної енергії, очікувана вартість електричної енергії, період та/або етапи періоду купівлі-продажу електричної енергії за цим Договором регулюються Додатковими угодами до Договору, що укладені на розрахунковий місяць. У випадку, якщо Сторони бажають продовжувати купівлю-продаж електричної енергії у розрахунковому місяці, що не передбачений Додатковою угодою, Сторони мають право укласти нову Додаткову угоду на інший розрахунковий місяць на нових або тих самих умовах, в такому разі укладення нового Договору не вимагається.
Сторони узгодили, купівля-продаж електроенергії у розрахунковому періоді здійснюється у відповідності до договірних графіків погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії, яка узгоджена Сторонами Додатковими угодами до цього Договору (пункт 2.3. Договору).
Відповідно до пункту 2.6. Договору право власності Покупця на узгоджений в порядку, передбаченому цим Договором, обсяг електричної енергії виникає в момент отримання на електронній платформі автоматичного повідомлення від Оператора системи передачі про те, що зареєстрований за цим Договором обсяг електричної енергії є дійсним.
Пункт 2.7. Договору передбачає, що фактичний обсяг купівлі-продажу електричної енергії визначається як сумарний, зареєстрований Сторонами на електронній платформі Оператора системи передачі обсяг за кожною годиною торгової доби розрахункового місяця, а вартість електричної енергії визначається множенням фактичного обсягу купівлі/продажу електричної енергії на її ціну, наведену в Додатковій угоді.
Розрахунковий місяць є звітним місяцем та згідно з умовами цього Договору є періодом звірки остаточних обсягів, графіків погодинного обсягу електричної енергії, розрахунків, за наслідками чого між Сторонами складається Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, в якому фіксується кінцевий обсяг та ціна електричної енергії, що була продана Покупцю протягом звітного календарного місяця (пункт 3.7. Договору).
Якщо сума здійсненої Покупцем оплати перевищує вартість вказаної в Акті передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, Покупець має право на повернення цих надлишково сплачених коштів (суми переплати) або ж за згодою Сторін на зарахування цієї суми надлишково сплачених коштів (суми переплати) в рахунок виконання інших зобов`язань перед Продавцем в межах цього Договору (пункт 3.8. Договору,).
Відповідно до пункту 3.10. Договору Продавець зобов`язаний повернути надлишок сплачених коштів (суму переплати) протягом 5 (п`яти) робочих днів, після отримання Продавцем від Покупця у порядку, передбаченому п. 1.5. Договору належним чином підписаного уповноваженою особою Покупця примірника Акту звірки взаєморозрахунків та листа, передбаченого п. 3.8 Договору.
Продавець до 05 (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим місяцем, формує та зі своєї сторони підписує та надсилає Покупцеві у порядку, передбаченому п. 1.5. Договору, Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії та Додаток № 1 до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії, у якому зафіксовано фактично поставлений погодинний обсяг електричної енергії у розрахунковому місяці. При цьому Сторони домовились, що у випадку підписання Продавцем Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії та Додатку № 1 до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії (із фактичним погодинним обсягом купівлі-продажу) з використанням КЕП, Продавець протягом трьох робочих днів від дати отримання відповідного звернення Покупця, надісланого в порядку, передбаченому пунктом 1.5. Договору, повинен надати Покупцю підписаний примірник Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії та Додаток № 1 до Акту передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії у паперовій формі (пункт 3.12. Договору).
Сторонами на виконання умов Розділу 2. Договору були укладенні наступні Додаткові угоди:
- Додаткова угода № 5 від 25.01.2024 щодо визначення обсягу постачання електричної енергії (закупівлі) на лютий 2024 року, а саме з 01.02.2024 по 29.02.2024 в обсязі 68 879,00 МВт*год на загальну очікувану вартість 344 395 000,00 грн - без ПДВ (з ПДВ 413 274 000,00 грн).
- Додаткову угоду № 6 від 26.02.2024 щодо визначення обсягу постачання електричної енергії (закупівлі) на березень 2024 року, а саме з 01.03.2024 по 02.03.2024 в обсязі 3 664,9 МВт*год на загальну очікувану вартість 18 324 500,00 грн - без ПДВ (з ПДВ 21 989 400,00 грн).
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на виконання пункту 3.2. Договору, Додаткових угод № 5 від 25.01.2024 та № 6 від 26.02.2024 були перераховані грошові кошти ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" за період лютий-березень 2024 року в загальній сумі 211 967 193,20 грн, а саме:
- 201 967 193,20 грн за лютий 2024 року (попередня оплата за лютий 2024 року в сумі - 183 000 000,00 грн; перенесена оплата за січень 2024 року на лютий 2024 року в сумі - 18 967 193,20 грн на підставі листа № 470 від 06.02.2024);
- 10 000 000,00 грн за березень 2024 року (попередня оплата за березень 2024).
Докази проведених оплат додано до позовної заяви, а саме роздруківка виписки за період з 29.01.2024 - 27.02.2024, копія листа про перенесення оплати № 470 від 06.02.2024.
На виконання п. 3.7., 3.12., 3.13. Договору між Сторонами були підписанні:
- Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2024 року № 01 від 29.02.2024 з Додатком № 1 в обсязі 44 571,800 МВт*год на суму 175 545 635,78 грн;
- Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії за березень 2024 року № 02 від 31.03.2024 з Додатком № 1 в обсязі 2 723,600 МВт*год на суму 5 880 098,68 грн.
Зазначені Акти передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії Сторонами підписанні без зауважень та визначили фактично поставлений погодинний обсяг електричної енергії за лютий, березень 2024 року в загальному розмірі 47 295,400 МВт*год на суму 181 425 734,46 грн.
За результатами фактичних Актів по Договору у ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» утворилася переплата за період лютий-березень 2024 року в сумі 30 541 458,74 грн:
- 26 421 557,42 грн за лютий 2024 року;
- 4 119 901,32 грн за березень 2024 року.
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» відповідно до п. 3.8., п. 3.10. Договору неодноразово зверталося з листами до ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" щодо повернення Товариству переплати по Договору за лютий-березень 2024 року (листи від 07.03.2024 № 1046, від 08.04.2024 № 1507, від 15.04.2024 № 1597, від 30.07.2025 № 2892, вимога від 22.04.2025 № 1560).
ТОВ «Енергокомпанія АТЛАНТ» частково здійснила повернення надлишково сплачених коштів ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» протягом періоду з 15.04.2024 по 21.08.2025 в розмірі 16 037 047,00 грн, що підтверджується роздруківкою банківської виписки за період з 15.04.2024 - 21.08.2025.
У листі від 12.04.2024 № 03-04/2024 ТОВ «Енергокомпанія АТЛАНТ» підтвердило, що сума попередньої оплати за Договором, на дату підписання цього листа становить: 30 541 451,74 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).
Згідно з положеннями частини першої статті 662 та статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 693 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
Під час дослідження матеріалів справи колегія суддів встановила, що між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" було укладено Договір купівлі-продажу електричної енергії № 05/08 від 22.11.2023. 
На виконання умов Розділу 2 Договору було укладено Додаткову угоду №5 та Додаткову угоду №6.
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» на виконання пункту 3.2. Договору, Додаткових угод № 5 від 25.01.2024 та № 6 від 26.02.2024 були перераховані грошові кошти ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" за період лютий-березень 2024 року в загальній сумі 211 967 193,20 грн, а саме: 201 967 193,20 грн за лютий 2024 року (попередня оплата за лютий 2024 року в сумі - 183 000 000,00 грн; перенесена оплата за січень 2024 року на лютий 2024 року в сумі - 18 967 193,20 грн на підставі листа № 470 від 06.02.2024) та 10 000 000,00 грн за березень 2024 року (попередня оплата за березень 2024). 
На виконання п. 3.7., 3.12., 3.13. Договору між Сторонами були підписанні:
- Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії за лютий 2024 року № 01 від 29.02.2024 з Додатком № 1 в обсязі 44 571,800 МВт*год на суму 175 545 635,78 грн;
- Акт передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії за березень 2024 року № 02 від 31.03.2024 з Додатком № 1 в обсязі 2 723,600 МВт*год на суму 5 880 098,68 грн.
Зазначені Акти передачі-прийому обсягу купівлі-продажу електричної енергії Сторонами підписанні без зауважень та визначили фактично поставлений погодинний обсяг електричної енергії за лютий, березень 2024 року в загальному розмірі 47 295,400 МВт*год на суму 181 425 734,46 грн.
Таким чином, у ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» утворилася переплата за період лютий-березень 2024 року в розмірі 30 541 458,74 грн:
- 26 421 557,42 грн за лютий 2024 року;
- 4 119 901,32 грн за березень 2024 року.
Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» відповідно до п. 3.8., п. 3.10. Договору неодноразово зверталося з листами до ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" щодо повернення Товариству переплати по Договору за лютий-березень 2024 року.
Випискою за період 15.04.2024 - 21.08.2025 підтверджується часткове здійснення повернення ТОВ "Енергокомпанія АТЛАНТ" надлишково сплачених коштів у сумі 16 037 047,00 грн. 
Отже, з врахуванням проведеного часткового повернення надлишково сплачених коштів залишається заборгованість 14 504 411,74 грн.
Суд першої інстанції при прийнятті рішення зазначає, що виписка за період з 29.01.2024 по 27.02.2024 на загальну суму 193 000 000,00 грн не може вважатись належним та допустимим доказом перерахування грошових коштів, оскільки вказана виписка не містить будь-яких відміток про здійснення платежів, як відмітки банку про її прийняття/проведення, а також підписів та печаток.
При цьому, лист від 06.02.2024 № 470 не може свідчити про перерахування позивачем на користь відповідача грошових коштів в сумі 18 967 193,20 грн за Договором, враховуючи відсутність первинного документу про здійснення такого перерахування.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів здійснення перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача за Договором, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основної заборгованості у вигляді переплати за Договором в сумі 14 504 411,74 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
З такою позицією місцевого суду не погоджується колегія суддів Північного апеляційного господарського суду з огляду на наступне.
Позивач в апеляційній скарзі стверджує, що подані разом з позовною заявою роздруківки (копії) банківських виписок по розрахункам позивача з відповідачем за періоди з 29.01.2024 по 27.02.2024 та за період з 15.04.2024 по 21.08.2025 були сформовані за допомогою Системи "Клієнт-Банк" АТ "Ощадбанк", де у позивача відкриті розрахункові рахунки, відповідають вимогам законодавства та мають усі необхідні реквізити для ідентифікації проведених операцій.
У постанові Верховного Суду від 14.01.2026 у справі № 922/4558/24, на яку посилається скаржник, викладено висновок про те, що факт поставки товару може бути підтверджений не лише первинними бухгалтерськими документами, а й сукупністю інших доказів, які переконливо свідчать про здійснення господарської операції. Для встановлення факту передачі товару суд має оцінювати всі надані сторонами докази в їх сукупності, включаючи видаткові накладні, договори, листування між сторонами та інші матеріали, що підтверджують реальність господарських відносин. Відсутність окремих документів (зокрема товаро-транспортних накладних) або непроведення почеркознавчої експертизи не спростовують факт поставки, якщо сторона, яка заперечує її здійснення, не надала належних доказів на підтвердження своїх доводів.
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування слід розуміти, як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
При цьому відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України унормовано, що допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом висновок викладений у низці постанов Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2107/17, від 08.07.2021 у справі № 915/1889/19, від 15.07.2021 у справі № 916/2586/20.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" зазначив, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Колегія також зазначає, що у пунктах 1 - 3 частини першої статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
З огляду на вищевикладене, з урахуванням зазначених вимог процесуального закону та правових висновків Верховного Суду, надаючи правову оцінку доказам справи в їх сукупності, з урахуванням стандарту доказування щодо «вірогідності доказів» суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подані позивачем виписки по розрахункам позивача з відповідачем, на які він посилається в апеляційній скарзі, є належними та допустимими доказами перерахування грошових коштів.
Крім того, за порушення умов договору, позивач нарахував відповідачу 3 613 052,84 грн інфляційних втрат та 901 317,98 грн трьох процентів річних за період з 16.04.2024 по 10.10.2025.
За нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на положення зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Колегія суддів, перевіривши розрахунок вищенаведених компенсаційних виплат, погоджується із скаржником про правильне їх нарахування, а отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 613 052,84 грн інфляційних втрат та 901 317,98 грн трьох процентів річних за період з 16.04.2024 по 10.10.2025 підлягають задоволенню.
Заперечень щодо арифметичної неточності розрахунку трьох процентів річних та інфляційних втрат матеріали справи не містять.
Частиною 3 статті 2 ГПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.
Відповідно до частин 3, 4 статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам, що надані позивачем та не здійснив аналіз наведених положень законодавства, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого припустився помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
З огляду на вищевикладене, наведені позивачем аргументи у апеляційній скарзі колегія суддів вважає документально обґрунтованими та такими, що неналежним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи, а тому апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" в повному обсязі.
Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.
З огляду на вказані норми закону та прохальну частину позовної заяви, суд зазначає в рішенні про нарахування 3 % річних на суму основного боргу в розмірі 14 504 411,74 грн, починаючи з 11.10.2025 і до моменту виконання рішення.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно з ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат
Судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2026 у справі № 910/14608/25 скасувати.
3. Прийняти у справі № 910/14608/25 нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" задовольнити повністю.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомпанія АТЛАНТ" (01024, місто Київ, вул. Шовковична, будинок 38, офіс 39, код 45088847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ЄДРПОУ 42093239) заборгованість в загальному розмірі 19 018 782,56 грн (дев`ятнадцять мільйонів вісімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дві гривні 56 копійок), що складається з: 14 504 411,74 грн (чотирнадцять мільйонів п`ятсот чотири тисячі чотириста одинадцять гривень 74 копійки) - основний борг, переплата по Договору № 05/08 від 22.11.2023 за лютий, березень 2024; 901 317,98 грн (дев`ятсот одна тисяча триста сімнадцять гривень 98 копійок) нараховані 3 % річних за період 16.04.2024-10.10.2025; 3 613 052,84 грн (три мільйони шістсот тринадцять тисяч п`ятдесят дві гривні 84 копійки) інфляційні втрати нараховані за період 16.04.2024-10.10.2025.
5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомпанія АТЛАНТ" (01024, місто Київ, вул. Шовковична, будинок 38, офіс 39, код 45088847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ЄДРПОУ 42093239) 228 225,39 грн (двісті двадцять вісім тисяч двісті двадцять п`ять гривень 39 копійок) судового збору за подачу позову.
6. Відповідно до частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України доручити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва у даній справі, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу в розмірі 14 504 411,74 грн з 11.10.2025 до моменту остаточного виконання рішення. Розрахунок 3 % річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.
7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергокомпанія АТЛАНТ" (01024, місто Київ, вул. Шовковична, будинок 38, офіс 39, код 45088847) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ЄДРПОУ 42093239) 342 338,09 (триста сорок дві тисячі триста тридцять вісім гривень 09 копійок) судового збору за подачу апеляційної скарги.
8. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази.
9. Матеріали справи № 910/14608/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 06.05.2026. 

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді Ю.А. Шаратов

І.М. Скрипка