Справа № 947/18298/26
Провадження № 1-кп/947/968/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2026 року
Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
провівши в місті Одесі у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №12026164480000224 від 27.04.2025 року відносно 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Овідіопольського району, смт.Овідіополь, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 
24.12.2025 Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.263 КК України до покарання у виді громадських робіт, строком 240 годин,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,
захисник ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи засудженим вироком Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2025 у справі №947/45625/25 до покарання у виді громадських робіт строком 240 годин, умисно, без поважних причин, порушуючи встановлений порядок та умови відбування покарання, достовірно знаючи про покладений на нього обов`язок прибути до КП ЖКС «Вузівський» для відбування призначеного судом покарання, ухилився від його відбування.
Так, у період квітня 2026 року ОСОБА_3 , діючи умисно, без поважних причин не з`являвся для відбування громадських робіт 9 разів, а саме: 06.04.2026, 09.04.2026, 13.04.2026, 16.04.2026, 20.04.2026, 21.04.2026, 22.04.2026, 23.04.2026, 24.04.2026, чим умисно ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного вироком суду.
Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В ході судового засідання обвинувачуваний ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому проступок при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним проступку, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому проступку, правову кваліфікацію своїх діянь. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.
Крім того, обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що з матеріалами кримінального провадження він знайомий в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів він не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази.
Крім пояснень обвинуваченого, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачений раніше засуджений за вироком Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2025 року до покарання у виді громадських робіт, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває. 
Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.
Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченого та інших учасників судового провадження. 
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України за ознаками ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, та обвинувачений дійсно винен в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При призначенні покарання, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для його виправлення та попередження нових злочинів.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.66 КК України, суд визнає усвідомлення протиправності своїх дій, повне визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлені. 
Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому, а також його особу, те, що він раніше судимий, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України, а саме у виді обмеження волі із застосуванням ст.71 КК України, оскільки саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, яке необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
Однак, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, а саме усвідомлення протиправності своїх дій, повне визнання вини, щире каяття у скоєному, суд вважає, що є всі підстави для його виправлення без відбування ним покарання, а тому його може бути звільнено на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням під контролем органу пробації.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з застосуванням вимог ст.75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,винним за ч.2 ст.389 КК України і на підставі цього закону призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання, невідбуте за вироком Київського районного суду м.Одеси від 24.12.2025 року у виді 240 годин громадських робіт, із співвідношення, встановленого ч.1 ст.72 КК України: одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, і остаточно призначити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 15 (п`ятнадцять) днів.
На підставі ст.75 КК України, звільнити  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
На підставі п.1, п.2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя                         ОСОБА_1