ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року	справа № 380/3303/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кухар Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в:

До Львівського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; код ЄДРПОУ 13814885), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7; код ЄДРПОУ 13559341) в якому позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області щодо незарахування періодів роботи позивача з 01.07.2000 по 20.11.2020 на посаді прибиральниці ПП «Тахінастес»; на території російської федерації: з 01.01.1992 по 05.10.1993 (на посаді офіціантки), з 06.10.1993 по 31.01.1994 (на посаді машиніста - кочерга), з 10.02.1994 по 14.11.1996 (на посаді бухгалтера) до страхового стажу – протиправною та скасувати рішення від 21.01.2026 за №134450018850 про відмову у призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.07.2000 по 20.11.2020 на посаді прибиральниці ПП «Тахінастес» та на підприємствах рф з 01.01.1992 по 05.10.1993 (на посаді офіціантки), з 06.10.1993 по 31.01.1994 (на посаді машиніста - кочерга), з 10.02.1994 по 14.11.1996 (на посаді бухгалтера);
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу з 21.01.2026 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого – суддю Кухар Н.А.
Позивач обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач протиправно відмовив у призначенні пенсії, так як вважає, що страхового стажу у неї достатньо. Просить позов задоволити.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області подало до суду відзив на позов, у якому зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії до страхового стажу не зараховано період роботи: - з 01.01.1992 по 05.10.1993, з 06.10.1993 по 31.01.1994, з 10.02.1994 по 14.11.1996 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1981 року, оскільки робота здійснювалась на території РФ; - з 01.07.2000 по 20.11.2000, відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1981 року, оскільки відсутні відомості, а саме суми заробітку для нарахування пенсії згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб. Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку № 637 відсутні. Таким чином, підтверджений належними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становить 28 років 01 місяць 10днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Отже, дії Головного управління Пенсійного фронду України у Житомирській області є правомірними та вмотивованими, а позов є необґрунтованим, тому підлягає залишенню без задоволення.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав до суду відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні. 
Ухвалою судді від 26.02.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач звернулась із заявою про призначення пенсії. Після реєстрації заяви Позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення її розгляд було визначено
Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області за принципом екстериторіальності.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуто заяву Позивача та за результатами розгляду прийнято рішення від 21.01.2026 №134450018850 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. 
До страхового стажу не зараховано період роботи: 
- з 01.01.1992 по 05.10.1993, з 06.10.1993 по 31.01.1994, з 10.02.1994 по 14.11.1996 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1981 року, оскільки робота здійснювалась на території РФ; 
- з 01.07.2000 по 20.11.2000, відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1981 року, оскільки відсутні відомості, а саме суми заробітку для нарахування пенсії згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб. 
Інші документи передбачені пунктом 3 Порядку № 637 відсутні. 
Таким чином, підтверджений належними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку страховий стаж становить 28 років 01 місяць 10днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.
Позивач вважає таке рішення протиправним та звернувся до суду за захистом своїх прав.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 №137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Отже, право особи на отримання пенсії, як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до ст.45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Частиною першою статті 26 Закону №1058-ІV визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 31 року.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії (ч. 4 ст. 26 Закону №1058-ІV).
За змістом спірного рішення страховий стаж позивача становить 28 років 01 місяць 10днів, який з урахуванням ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком. 
При цьому, згідно з оспорюваним рішенням, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи у російській федерації з 01.01.1992 по 05.10.1993, з 06.10.1993 по 31.01.1994, з 10.02.1994 по 14.11.1996 відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 29.07.1981 року, оскільки робота здійснювалась на території РФ.
Відповідач стверджує, що на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії за віком Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення є нечинною, оскільки з 29.11.2022 Україна (постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328), а з 01.01.2023 російська федерація припинили участь в такій Угоді.
Оцінюючи такі доводи, суд враховує, що стаж роботи позивача на території російської федерації набутий в період дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, а тому повинен обчислюватися відповідно до умов такої Угоди.
Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Отже, судом встановлено, що відповідач прийняв оскаржуване рішення без урахування вказаних обставин. 
Відповідно до ч. 4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Як встановлено судом, відповідач не надавав оцінки документам, які підтверджують страховий стаж, отже позовна вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи на підприємствах рф з 01.01.1992 по 05.10.1993 (на посаді офіціантки), з 06.10.1993 по 31.01.1994 (на посаді машиніста - кочерга), з 10.02.1994 по 14.11.1996 (на посаді бухгалтера) є передчасною. 
Слід зобов`язати відповідача вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.07.2000 по 20.11.2000, оскільки відсутні відомості, а саме суми заробітку для нарахування пенсії згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб суд зазначає.
Відповідно до статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із статтею 20 Закону № 1058-IV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до статті 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Таким чином, для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписок з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
В свою чергу позивачем жодних документів, окрім трудової книжки, в підтвердження достовірності спірного у даній справі запису про трудову діяльність ні до заяви про призначення пенсії ні суду не надано. 
Отже, суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Враховуючи наведене, суд визнає протиправним та скасовує рішення від 21.01.2026 за №134450018850 про відмову у призначенні пенсії за віком в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 05.10.1993, з 06.10.1993 по 31.01.1994, з 10.02.1994 по 14.11.1996 та зобов`язує Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії в ці й частині з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу з 21.01.2026 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, то така до задоволення не підлягає так як є передчасною.
Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області то такі до задоволення не підлягають, так як оскаржуване рішення винесено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирський області.
Враховуючи наведене, позов підлягає до задоволення частково.
Судовий збір слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області від 21.01.2026 за №134450018850 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 в частині незарахування до страхового стажу періодів роботи позивача з 01.01.1992 по 05.10.1993, з 06.10.1993 по 31.01.1994, з 10.02.1994 по 14.11.1996.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирський області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії в ці й частині з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволення решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирський області (10003, м. Житомир, вул. Ольжича, 7; код ЄДРПОУ 13559341) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 665.60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Кухар Наталія Андріївна